INSPECTORATUL ȘCOLAR

LICEUL TEORETIC NICOLAE

CATEDRA ȘTIINȚE ALE

JUDEȚEAN BUZĂU

IORGA NEHOIU

EDUCAȚIEI ȘI MANAGEMENT,

UNIVERSITATEA PEDAGOGICĂ

DE STAT ”ION CREANGĂ” DIN

CHIȘINĂU

CENTRUL JUDEȚEAN DE RESURSE ȘI ASISTENȚĂ EDUCAȚIONALĂ BUZĂU

FACULTATEA ȘTIINȚE ALE EDUCAȚIEI

PRACTICI INTEGRATIVE PENTRU PREVENIREA

ȘI COMBATEREA FENOMENULUI DE BULLYING

ÎN ORGANIZAȚIILE ȘCOLARE

LUCRĂRILE SIMPOZIONULUI CU PARTICIPARE INTERNAȚIONALĂ,

ÎN CADRUL PROIECTULUI

THE WORLD IS A STAGE,

inclus în CAEJ 2023-2024, la poziția 320

COORDONATORI PROIECT:

Prof. drd. Cristina Florentina TĂNĂSESCU Insp. școlar, prof., drd., Ionela VOICU

16 FEBRUARIE 2024

BUZĂU

ISBN: 978-630-6637-04-1

1

COMITETUL ȘTIINȚIFIC

Daniela PALCĂU, prof. dr., Inspector Școlar General, Inspectoratul Școlar Județean Buzău, România Daniela Nicoleta LĂPTOIU, prof., Inspector Școlar General adjunct, Inspectoratul Școlar Județean Buzău, România

Valentina CIOBANU, dr. conf. univ., prodecan Facultatea Științe ale Educației, Universitatea Pedagogică de Stat „Ion Creangă” din Chișinău, Republica Moldova

Valentina COJOCARU, dr. conf. univ., șef-interimar al Catedră Științe ale Educației și Management, Universitatea Pedagogică de Stat „Ion Creangă” din Chișinău, Republica Moldova

COMITETUL DE ORGANIZARE

Nina GARȘTEA, dr. conf. univ.,decan Facultatea Științe ale Educației, Universitatea Pedagogică de Stat „Ion Creangă” din Chișinău

Ecaterina TĂRNĂ, dr. hab., conf. univ.,Catedra Științe ale Educației, UPS ”I. Creangă” Chișinău, Republica Moldova

Cristina Florentina TĂNĂSESCU, prof. Liceul Teoretic ”Nicolae Iorga” Nehoiu, Buzău, România, doctorandă, Școala Doctorală Științe ale Educației, Universitatea Pedagogică de Stat „Ion Creangă” din Chișinău, Republica Moldova

Ionela VOICU, prof., inspector școlar, Inspectoratul Școlar Județean Buzău, România, doctorandă, Școala Doctorală Științe ale Educației, Universitatea Pedagogică de Stat „Ion Creangă” din Chișinău, Republica Moldova

Dan PÎSLARU, prof., director Centrul Județean de Resurse și Asistență Educațională, Buzău

MODERATORI

Ionela VOICU, prof., Inspector școlar, Inspectoratul Școlar Județean Buzău, România, doctorandă, Școala Doctorală Științe ale Educației, Universitatea Pedagogică de Stat „Ion Creangă” din Chișinău Cristina Florentina TĂNĂSESCU, prof., Liceul Teoretic „Nicolae Iorga” Nehoiu, Buzău, România, doctorandă, Școala Doctorală Științe ale Educației, Universitatea Pedagogică de Stat „Ion Creangă” din Chișinău Ecaterina TĂRNĂ, doctor habilitat, conferențiar universitar, Catedra Științe ale Educației, Universitatea Pedagogică de Stat „Ion Creangă” din Chișinău.

SPEAKERI

Ionela VOICU, prof., Inspector școlar, Inspectoratul Școlar Județean Buzău, România, doctorandă, Școala Doctorală Științe ale Educației, Universitatea Pedagogică de Stat „Ion Creangă” din Chișinău, Republica Moldova.

Laurențiu-Cristinel ȚEPELUȘ, deputat în Parlamentul României, secretar al Comisiei pentru învățământ din Camera deputaților.

Diana ANTOCI, doctor habilitat, conferențiar universitar, prorector pentru cercetare UPS „Ion Creangă

Nina GARȘTEA, doctor, conferențiar universitar, decan Facultatea Științe ale Educației, Universitatea Pedagogică de Stat „Ion Creangă” din Chișinău.

Daniela Nicoleta LĂPTOIU, prof., Inspector Școlar General adjunct, Inspectoratul Școlar Județean Buzău, România.

Cristina Florentina TĂNĂSESCU, prof., Liceul Teoretic „Nicolae Iorga” Nehoiu, Buzău, doctorandă, Școala Doctorală Științe ale Educației, Universitatea Pedagogică de Stat „Ion Creangă” din Chișinău, Republica Moldova.

Petronela Natalia PERȚEA, prof., director Liceul Teoretic „Nicolae Iorga” Nehoiu, județul Buzău, România.

Ecaterina TĂRNĂ, doctor habilitat, conferențiar universitar, Catedra Științe ale Educației, Universitatea Pedagogică de Stat „Ion Creangă” din Chișinău.

PREZENTĂRI

Diana ANTOCI, doctor habilitat, conferențiar universitar, prorector pentru cercetare UPS „Ion Creangă

„EXPERIENȚE ȘI PRACTICI EDUCAȚIONALE ÎN DIMINUAREA FENOMENULUI BULLYNG”

Ion GAGIM, doctor habilitat, profesor universitar, USARB, membru corespondent al Academiei de Științe a Moldovei „CE ARE MOZART CU BULLYING-UL?”

Viorica GORAȘ-POSTICĂ, doctor habilitat, profesor universitar, USM, Chișinău, Aurelia DOMNIȚEANU, doctorandă USM, prof. l. rom. gr. superior, Galați „EDUCAȚIA ANTI-BULLING PRIN MESAJUL ETIC ȘI ESTETIC AL

TEXTELOR LITERARE”

Angela BULARCĂ, prof. psihopedagog, Cabinetul școlar de asistență psihopedagogică, Liceul Teoretic

”Nicolae Iorga” Nehoiu, județul Buzău, România „EXEMPLE DE BUNE PRACTICI PENTRU PREVENIREA ȘI COMBATEREA BULLYINGULUI ÎN ȘCOALĂ”

Valentina CIOBANU, doctor în pedagogie, conferențiar universitar, UPSC „VALORIFICAREA STRATEGIILOR

DIDACTICE ÎN PREVENIREA ȘI COMBATEREA FENOMENULUI DE BULLYING LA ELEVII NIVELULUI PRIMAR DE

ÎNVĂȚĂMÂNT”

Iulia RACU, doctor habilitat, profesor universitar, UPSC, și Mirela STANCIU, doctor în psihologie, profesor psihopedagog, Școala Profesională Specială „Trinitas” din Târgu-Frumos „MODALITĂȚI DE MANIFESTARE A AGRESIVITĂȚII LA ELEVI ÎN CONTEXT ȘCOLAR”

Maria IANIOGLO, doctor în pedagogie, conferențiar universitar, Universitatea de Stat din Comrat

„COMUNICAREA ASERTIVĂ – CONDIȚIE DE PREVENIRE A BULLYING-ULUI ÎN MEDIUL ȘCOLAR”

Adelaida IORGA, prof. Limba română, Liceul Teoretic „Radu Vlădescu” Pătârlagele, județul Buzău, România „PREVENIREA BULLYINGULUI PRIN EDUCAȚIE NONFORMALĂ”

Emilia Claudia FRÎNCULEASĂ, prof. Limba engleză, Liceul Teoretic ”Radu Vlădescu” Pătârlagele, județul Buzău, România „STRATEGIES FOR DEALING WITH BULLYING AND CYBERBULLYING”

Mariana HADJI-BANDALAC, lector universitar, Universitatea Tehnică din Moldova, doctorandă UPSC

„PREZENȚA SIMBOLULUI ȘI A IMAGINARULUI ÎN PREVENIREA FENOMENULUI BULLYING”

Genilia AANEI, prof., Director Școala Gimnazială Lunca Priporului, oraș Nehoiu, județul Buzău, România

„SPUNEM STOP BULLYING-ULUI!”

Florina-Gabriela PELMUȘ - prof. Limba engleză, Director adjunct la Școala Gimnazială Lunca Priporului, oraș Nehoiu, județul Buzău, România „IMPORTANȚA ÎNVĂȚĂRII SOCIALE ȘI EMOȚIONALE”

Cristina COTICI, profesor pentru învățământul primar, Liceul Teoretic ”Nicolae Iorga” Nehoiu, județul Buzău, România „BULLYINGUL-PREVENȚIE ȘI COMBATERE LA NIVELUL CICLULUI PRIMAR”

Ecaterina TĂRNĂ, doctor habilitat, conferențiar universitar, Catedra Științe ale Educației, Universitatea Pedagogică de Stat „Ion Creangă” din Chișinău „ASUMAREA RESPONSABILITĂȚII ȘI DEZVOLTAREA ATITUDINII NONCONFLICTUALE – OPORTUNITĂȚI ÎN PREVENIREA BULLYINGULUI”

Cristina Florentina TĂNĂSESCU, prof. Limba engleză, Liceul Teoretic ”Nicolae Iorga” Nehoiu /Ionela VOICU, prof., Inspector școlar, Inspectoratul Școlar Județean Buzău, România „PREVENIREA FENOMENULUI DE

BULLYING ȘI STRATEGII DE INTERVENȚIE ÎN ORGANIZAȚIILE ȘCOLARE”

PREFAȚĂ

În baza Acordului de parteneriat în cadrul proiectului educațional „The world is a stage” dintre Inspectoratul Școlar Județean, Buzău, Liceul Teoretic „Nicolae Iorga” Nehoiu, Centrul Județean de Resurse și Asistență Educațională, Buzău și Universitatea Pedagogică de Stat „Ion Creangă” din Chișinău, Facultatea Științe ale Educației, Catedra Științe ale Educației și Management, și-a desfășurat lucrările Simpozionul cu participare internațională „Practici integrative pentru prevenirea și combaterea fenomenului de bullying în organizațiile școlare”.

Evenimentul a întrunit peste 150 de participanți din R. Moldova și România, dintre care cercetători științifici, profesori universitari, cadre didactice și doctoranzi.

Simpozionul s-a adresat cadrelor didactice din învățământul preuniversitar și universitar, dar și tuturor celor interesați de starea școlilor și de calitatea educației. Pornind de la ideile dezbătute în literatura de specialitate care vizează cauzele, tipologia și formele de manifestare, au fost diseminate experiențe și bune practici educaționale în diminuarea fenomenului de bullying, rezultate ale unor cercetări experimentale, statistici, strategii de prevenire a bullyingului în contextul curricumului actual, educația antibullying prin mesajul etic și estetic al textelor literare, proiecte și parteneriate între unități de învățământ, activități, referate și măsuri antibullying.

Continuarea demersului prin diversificarea tematicii propuse, apropierea de noi colaboratori, selectarea riguroasă a lucrărilor, menținerea de contacte cu participanții, diseminarea rezultatelor și a concluziilor la manifestări similare se înscriu în strategia proiectului "The world is a stage", în care a fost cuprins și acest simpozion.

Adresăm mulțumiri partenerilor, dar și tuturor participanților care au dat curs invitației la acest for științific.

Coordonatorii

PREVENIREA FENOMENULUI DE BULLYING ȘI STRATEGII

DE INTERVENȚIE ÎN ORGANIZAȚIILE ȘCOLARE

BULLYING PREVENTION AND INTERVENTION

STRATEGIES IN SCHOOLS

Drd. Cristina Florentina TĂNĂSESCU ,

Universitatea Pedagogică de Stat „Ion Creangă” din Chişinău,

profesor de Limba Engleză, Liceul Teoretic “Nicolae Iorga” Nehoiu

Drd. Ionela VOICU,

Universitatea Pedagogică de Stat „Ion Creangă” din Chişinău,

prof, Inspector Școlar, Inspectoratul Școlar Județean Buzău

REZUMAT

Acest studiu reprezintă o analiză a fenomenului de bullying din organizațiile școlare, un fenomen complex, de grup, care apare în funcție de istoria clasei, cultură, normele și modelele sociale care s-au dezvoltat în interiorul ei, cu influențe puternice asupra personalității elevilor, în mod direct sau indirect. Suntem conștienți de amploarea pe care a luat-o răspândirea acestui fenomen, precum și de consecințele psihosociale grave pe care le are, de aceea, bullyingul în mediul școlar nu poate fi ignorat sau tolerat de actorii sociali care sunt implicați în procesul de învățământ. Fenomenul de bullying a devenit o problemă actuală la nivel internațional, având un impact puternic și implicații grave asupra sănătății psihice și sociale ale copiilor și adolescenților, precum și asupra stării de bine din organizațiile școlare.

Prezentul articol își propune să realizeze o analiză a implicațiilor comportamentelor de bullying manifestate în rândul elevilor de toate vârstele, pornind de la ideile dezbătute în literatura de specialitate care vizează cauzele, tiplologia și formele de manifestare. De asemenea, cuprinde măsuri antibullying, de prevenire și combatere, precum și rezultate ale unor cercetări calitative realizate la nivelul unităților școlare.

ABSTRACT

This study represents an analysis of the bullying phenomenon in school organizations, a complex, group phenomenon that appears depending on the history of the class, culture, norms and social models that have developed within it, with strong influences on the personality of the students, in direct or indirect ways. We are aware of the extent of the spread of this phenomenon, as well as the serious psychosocial consequences it has, therefore, bullying in the school environment cannot be ignored or tolerated by the social actors involved in the educational process. The phenomenon of bullying has become a current problem at international level, having a strong impact and serious implications on the mental and social health of children and adolescents, as well as on the well-being of school organizations.

This article aims to carry out an analysis of the implications of bullying behaviors manifested among students of all ages, starting from the ideas debated in the specialized literature that involves the causes, typology and forms of manifestation. Likewise, it includes anti-bullying measures, prevention and control, as well as the results of some qualitative research in our schools.

7

Cuvinte cheie: bullying, prevenire, combatere, organizații școlare

Keywords: bullying, prevention, control, school organizations

ACTUALITATEA, ISTORICUL ȘI RELEVANȚA STUDIERII FENOMENULUI DE BULLYING

Referitor la istoricul cercetării fenomenului de bullying, menționăm că primele cercetări care au abordat această temă au fost studiile lui Olweus, care au utilizat eșantioane de băieți și au vizat agresevitatea fizică. [2]. În perioada 1980-1990 atenția cercetătorilor s-a îndreptat și spre alte forme de agresivitatea notabile în spațiul de joacă al școlilor [1], precum și abuzul psihologic și cel verbal [4]. Eforturile investigative și legislative plasează Suedia ca pionier în elaborarea de strategii pentru combaterea bullyingului școlar. [5].

Bullyingul include acțiuni precum amenințarea, răspândirea unor zvonuri cu scop denigrator la adresa unei persoane sau a unui grup, agresiunea fizică sau verbală, precum și excluderea intenționată a cuiva dintr-un grup. De multe ori, acesta începe sub forma unui joc, însă se poate transforma într-un abuz care poate avea efecte devastatoare. Fenomenul bullying poate avea loc oriunde: la școală, la locul de joacă, în cercul de prieteni, în familie, la locul de muncă, pe internet, în mediul online, pe rețelele de socializare.

Primul teoretician care a definit bullyingul în comunitatea științifică, lansând o conceptualizare la care se raportează cercetările și teoriile actuale a fost Olweus. În 1993, acesta definea bullyingul ca fiind

”o acțiune deliberată, efectuată în mod repetitiv care implică acțiuni negative răsfrânte asupra celorlați, realizată de un grup de persoane sau de o persoană care dețin un statut social superior victimei/victimelor.

[3]. Ulterior, Olweus a revenit asupra definiției sale, afirmând că ”dacă victima se simte amenințată de acțiunile agresorului pe o perioadă de timp, chiar și dacă acestea au încetat, este clasificat ca abuz de putere (ibid).

Până în prezent, nu a fost adoptată o definiție acceptată unanim pentru termenul ”bullying”, deși literarura de specialitate este consistentă. În orientarea cercetării noastre, optăm pentru definiția bullyingului așa cum aceasta este redată de Ileana Andreescu, Senior Medical Editor, în articolul Bullyingul si efectele unui fenomen distrugator. În opinia autoarei, ”bullying-ul este o formă de comportament agresiv în care cineva agresează, hărțuiește, persecută sau intimidează în mod intentionat și repetat o altă

persoană. Bullying-ul poate fi fizic, verbal sau sub forma unor acțiuni mai subtile. Implică un dezechilibru al puterii între două persoane, cel mai adesea copii. Persoana agresată este percepută ca vulnerabilă și are de obicei probleme în a se apăra singură, deși nu face ceva anume pentru a „provoca” agresiunea. Bullyingul poate avea urmări periculoase asupra dezvoltarii normale, atât a persoanei agresate, cât și a agresorului.”

[8].

TIPURI DE BULLYING

Bullyingul îi poate afecta pe toți - pe cei care sunt agresați, pe cei care agresează și pe cei care asistă la agresiune. Bullyingul are multe efecte negative, inclusiv cu impact asupra sănătății mintale, și poate conduce până la consum de droguri sau sinucidere. În urma studiilor efectuate, au fost identificate 4 tipuri de bullying:

1. bullying verbal, caracterizat prin acțiuni verbale rău intenționate, precum: insulte, jigniri, amenințări, porecle, tachinare, comentarii neadecvate.

2. bullying fizic, care presupune rănirea fizică sau distrugerea posesiunilor cuiva, cu scop de intimidare, precum: lovire, împingere, îmbrâncire, distrugerea lucrurilor victimei, gesturi obscene.

8

3. bullying social, denumit relațional, care se referă la lezarea reputației sau a relațiilor unei persoane, cum ar fi: etichetarea, excluderea și izolarea intenționată a victimei, lansarea și răspândirea unor zvonuri cu scop denigrator, punerea unei persoane în situații stânjenitoare în spații publice.

4. cyberbullying/ bullying electronic, prin folosirea tehnologiilor digitale, care se poate întâmpla pe rețelele de socializare, platforme și care include: răspândirea de informații false, postarea de fotografii jenante, prelucrate cu ajutorul diferitelor aplicații, transmiterea unor mesaje intimidante sau de amenințare, furtul identității unei persoane.

MĂSURI PENTRU PREVENIREA ȘI COMBATEREA FENOMENULUI DE BULLYING

ÎN ORGANIZAȚIILE ȘCOLARE

În opinia lui Susan M. Swearer, elementele bunelor practici în programele anti-bullying sunt:

 Focalizarea pe schimbarea normelor sociale ale mediului școlar.

 Evaluarea nivelului de bullying și victimizare în școală (sondaje, interviuri, chestionare anonime).

 Toți membrii administrației școlii trebuie să fie antrenați în programe/ instruiri/ training-uri antibullying.

 Pentru coordonarea eforturilor este recomandabil să fie creată o echipă/ organ consultativ.

 Implicarea corpului profesoral, al managementului, al părinților și elevilor este crucială.

 Trebuie să fie clar stipulate regulile și consecințele angajării în acțiuni de bullying, precum și a susținerii bullying-ului.

 Poate fi necesară sporirea supervizării din partea adulților, în special în zonele cu risc sporit ca fenomenul bullyingului să se producă (curtea școlii, terenul sportiv, etc.).

 Intervenții consistente la nivel individual trebuie să fie aplicate, atât pentru persoana intimidată, cât și pentru agresor.

 Un anumit interval de timp din activitățile la clasă (orele de dirigenție, dezvoltare personală, precum și infuzional, la alte discipline) trebuie să fie alocat relațiilor dintre semeni și prevenirea fenomenului de bullying.

 Eforturile școlii trebuie să fie coerente și permanente. [9].

In articolul ”Prevenirea bullyingului în instituțiile de învățământ”, publicat de Școala Postliceală

Sanitară Carol Davila, se arată că ”bullyingul este una dintre cele mai mari amenințări la adresa dezvoltării educaționale și personale a copiilor, iar școlile din zilele noastre și societatea în ansamblu vorbesc din ce în ce mai des despre agresivitatea la adolescenți și prejudiciul adus.

Există forme grave de violență care apar în cadrul școlii, fapte rar sancționate și care scapă denunțării judiciare, considerate atât agresiune brutală și haotică, cât și repetarea mai multor evenimente stresante.

Bullying-ul nu reprezintă o caracteristică individuală, ci mai degrabă o strategie socială în comunitatea școlară, al cărei scop este de a câștiga acceptarea semenilor, de a obține dominația și, în final, de a deține anumite resurse”.[7].

Totodată în cadrul aceluiași articol, sunt prezentate date statistice cu privire la situația fenomenului de bullying în școli. Concret, conform datelor indicate, ”un procent între 15% și 20% dintre elevi agresează

frecvent alți colegi și între 15% și 25% dintre elevi au fost victime ale bullyingului la școală din motive de rasă, sex, religie, orientare sexuală sau dizabilități”. Îngrijorător este faptul că ” 60% dintre elevi declară că

intervenția adulților este rară și inutilă și se tem că, spunându-le acestora, vor fi hărțuiți și mai mult în viitor.

Proporția elevilor agresați, la fel ca proporția participanților la bullying, scade semnificativ odată cu înaintarea în vârstă. Prin urmare, victimizarea este mai frecventă în rândul elevilor de școală primară decât în clasele de liceu”.[ ibdem]

Organizația Salvați Copiii din România consideră că cercetările recente cu privire la problematica bullying-ului arată că este dificil să considerăm că acest comportament apare doar din cauza unor 9

caracterisitici individuale. Gradul de înțelegere, practicile, modalitatea prin care este abordat un comportament de tip bullying poate contribui fie la susținerea lui, fie la descurajare și oprire. Tot în articolul publicat de organizație se arată că 73% dintre elevi au fost martorii unei situații de bullying în mediul școlar.

Conform datelor statistice prezentate, 3 din 10 copii sunt excluși în mod constant din grupul de elevi, 3 din 10 copii sunt amenințați cu bătaia sau lovirea de către colegi, și 1 din 4 copii a fost umilit în fața colegilor.

[6].

Studiile privind manifestarea fenomenului de bullying din unitățile de învățământ și în special a efectelor sale extrem de grave au condus la perspective noi asupra actului educational, asupra rolului pe care factorii responsabili din școli și din comunitate îl au în prevenirea și combaterea lui. Un rol deosebit de important îl are modul în care cele două instanțe fundamentale de socializare, respectiv familia și școala, reușesc să adopte strategii clare antibullying. Primul pas este identificarea semnelor care pot conduce la identificarea problemei. Nu toți copiii care sunt hărțuiți sau hărțuiesc cer ajutor. Mediul familial, prin lipsa de preocupare sau neimplicare consecventă în activitatea școlară a copilului, favorizează dezvoltarea unor comportamente de tip bullying. Recunoașterea semnelor care conduc la identificarea unei victime sau a unui agresor, este cel mai important pas în procesul de combatere și stopare a bullying-ului, și adoptarea masurilor care se impun a fi luate. Câteva dintre semnele care indică faptul că un elev este afectat de bullying sunt:

 răni sau traumatisme nejustificate/inexplicabile

 stări de anxietate, dureri frecvente de cap sau de stomac

 stare generală de rău, apatie

 dezinteres față de tot ce se intâmplă în jur

 modificări ale obiceiurilor alimentare

 insomnie sau tulburări de somn

 stimă de sine scăzută, izolare

 rezultate slabe la școală, pierderea interesului pentru activitățile școlare

 comportamente auto-distructive

 lipsa prietenilor

 lipsa capacității de apărare

Credem că, familia ar trebui situată pe primul loc, în ierarhia instanțelor care contribuie la prevenirea și combaterea fenomenului de bullying, având în vedere rolul esential și determinant pe care îl are în formarea și dezvoltarea copilului, aceasta fiind suportul cognitiv, afectiv și emotional permanent și de neînlocuit. Asigurarea unui mediu familial adecvat prin oferirea unui climat calm, pozitiv, echilibrat, valorizarea tuturor caracteristicilor și comportamentelor positive ale copilului, oferirea unui sentiment de siguranță, implicarea în activități în care copilul să se simtă util, valorificarea și eficientizarea talentelor/aptitudinilor, implicare în luarea unor decizii cu accent pe cooperare, comunicare permanentă și suportivă, dar și intervenție promptă din partea părinților în situații care presupun încălcarea unor reguli stabilite, sunt doar câteva dintre măsurile antibullying care pot fi luate la nivelul familiei.

Printr-o colaborare strânsă între școală și familie, prin implicarea părinților în sesiuni de informare și luarea unor măsuri de comun acord în vederea protecției și securității copiilor, prin crearea unor proceduri de intervenție adaptate specificului fiecărei unități de învățământ se poate preveni sau diminua bullyingul în organizațiile școlare.

La nivelul organizațiilor școlare, considerăm că există o serie de măsuri antibullying care pot fi implementate. Acordăm o importanță deosebită promovării unei culturi organizaționale bazate pe comunicare directă, promptă, sinceră, deschisă și permanentă, în care să fie promovat respectul pentru cei din jur, între cadrele didactice pe de o parte, intre cadre didactie și elevi, între cadre didactice și părinți, 10

între elevii din clasă și cei din alte clase, pe de altă parte. De asemenea, considerăm absolut necesară

existența unui Regulament intern, lipsit de formalism, cu reguli și sancțiuni clare, stricte, fără excepții, care să aibă toleranță zero pentru orice formă de bullying. Școala are obligația de a se adapta nevoilor reale ale tuturor elevilor, de aceea, toate cadrele didactice trebuie să valorifice potențialul fiecărui elev în parte și să

sancționeze tratamentele diferentiate care apar între elevi din cauza criteriilor individuale sau sociale. În opinia noastră, recompensele, aprecierile pot fi acordate și pentru performanțele artistice, religioase, sportive, nu numai pentru cele cognitive obținute la olimpiade și concursuri școlare. Aceasta practică poate duce la stigmatizare și marginalizare. Considerăm că, la sfârșitul anului școlar, în cadrul festivității de premiere, se pot oferi diplome de merit pentru orice tip de performanță, pentru progres, pentru acte de voluntariat, pentru implicarea în orice activitate extrașcolară și extracurriculară care poate încuraja dezvoltarea armonioasă a oricărui elev.

Un rol important îl au profesorii diriginți, care trebuie să proiecteze în cadrul orelor de dirigenție un număr mai mare de activități educative care să dezvolte comportamente și atitudini altruiste la elevi. De asemenea, activitățile extracurriculare lunare pot fi realizate sub forma unor dezbateri la care să participe consilierul școlar, dar și alți specialiști din cadrul instituțiilor abilitate.

O altă măsură antibullying care poate fi implementată este elaborarea, dezvoltarea unor programe de informare cu privire la cauzele, consecințele, prevenția bullyingului și maniera de gestionare a cazurilor de bullying, atragerea reprezentanților autorităților locale și a comunității în observarea și monitorizarea permanentă a comportamentelor elevilor.

Considerăm un exemplu de bune practici Festivalul de recitare și teatru ”The world is a stage” , dedicat elevilor pasionați deopotrivă de arta teatrală, de limba engleză și de limba română, care a avut un impact pozitiv asupra particianților din cadrul școlilor partenere. Teatrul şi tehnica recitării sunt unele dintre cele mai complexe arte. Acestea produc copiilor bucurie, plăcere, deschidere, confort. Una dintre cele mai ușoare și plăcute metode de a-i face pe elevi să se simtă bine si de a se menține în formă este, fără doar si poate, arta. Arta facută cu pasiune poate fi considerată o metoda terapeutică, ce te ferește de stări anxioase și poate preveni fenomenul de bullying. Prin intermediul artelor frumoase se exprimă bucuria, speranța, toată gama emoțiilor pe care le putem trăi într-un anumit moment al vieții. Putem privi teatrul și recitarea ca pe o formă de eliberare spirituală, o modalitate de a transmite sentimente, emoţii, zâmbete şi stări de bine, care în mod sigur poate preveni sau diminua efectele fenomenului de bullying în rândul elevilor.

Fiecare artă în sine înseamnă ritm, armonie, stimularea simţurilor, hrană pentru suflet. Stimulează

creativitatea, competitivitatea, solicită atenţia, voinţa, mobilizează copilul pentru depăşirea anumitor dificultăţi printr-o muncă susţinută. Prin oricare dintre formele ei, arta depaşeşte barierele culturale și etnice, oameni din diverse colțuri ale lumii putând să comunice prin intermediul manifestărilor artistice.

În anul școlar 2022-2023, prima ediție a festivalului de recitare și teatru ”The world is a stage” a reunit la Casa de Cultură ”George Băiculescu” din orașul Nehoiu, județul Buzău, un număr de 174 de elevi și 30 de cadre didactice din 7 unități de învățământ partenere.

Activităţile propuse s-au desfășurat conform Regulamentului de concurs, fiind promovate în cadrul unităților școlare participante și pe retelele de socializare. Toți elevii și toate cadrele didactice coordonatoare au primit diplome de participare și diplome aferente premiilor obținute.

Scena atrage tot mai mulţi tineri, elevi şi copii, astfel încât, scopul prioritar al festivalului este stimularea acestor tineri cu înclinaţii artistice, lansarea şi promovarea lor în comunitatea locală şi în mass-media, evidenţierea muncii şi talentului elevilor şi a cadrelor didactice îndrumătoare.

Prin continuarea acestui proiect cultural-artistic, dorim să contribuim la prevenirea și combaterea fenomenului de bullying, dezvoltarea competenţelor comunicative şi organizatorice ale elevilor, la educarea acestora în spiritul toleranţei şi respectului faţă de cei din jur. Festivalul oferă participanţillor posibilitatea 11

unui schimb de experienţă deosebit privitor la contextul lucrărilor prezentate, al pieselor şi al modului de recitare, la socializarea între membrii diferitelor colective şcolare.

CONCLUZII

Un aspect important este acela că agresor-victimă-martor sunt niște roluri prin care, din păcate, poate trece oricine. Important e să conștientizăm acest lucru și să intervenim cu promptitudine și maximă

responsabilitate. Posibilele victime dintr-un grup pot fi identificate cu ușurință la o observare atentă făcută

de un specialist (consilier școlar, psiholog), dar și de către cadrele didactice. Posibilelor victime li se poate acorda sprijin pentru a reuși să își crească încrederea în sine și a învăța cum să facă față unor eventuale acte de bullying.

Atmosfera din şcoală şi modul în care aceasta este organizată au un rol esențial în prevenirea și combaterea fenomenului de bullying. La crearea mediului pozitiv din şcoală contribuie în mod necesar participarea elevilor la luarea deciziilor, existenţa unor libertăţi şi responsabilităţi, asigurarea necesităţilor de confort elementar, arhitectura şi infrastructura adecvate locaţiilor şcolare, aplicarea în mod coerent a regulamentelor, regulilor și acordurilor.

BIBLIOGRAFIE:

Cowie, H. și Jennifer, D,, New perspectives on bullying. McGraw-Hill Interational (UK), 2008.

Cowlin, J.L., Conflicting perceptions of bullying: an investigative study of parents, teachers and pupils understanding of bullying behaviour,

Högskolan i Gävle, Avdelningen för kultur-, religions- och utbildningsvetenskap, 2010.

Olweus, D., Bullying at school: What we know and what we can do. Oxford; UK: Blackwell Publishers, 1993.

Tocai, S.I., Studiu sociologic asupra fenomenului de bullying școlar efectuat în județul Bihor, Teză de doctorat, Universitatea din Oradea, 2017.

file:///C:/Users/Profesor/Downloads/101-Article%20Text-221-1-10-20191101%20(2).pdf. Accesat în 17 decembrie 2023.

https://www.salvaticopiii.ro/ce-facem/protectie/protectie-impotriva-violentei/prevenirea-violentei-in-scoala. Accesat în 17 decembrie 2023.

https://www.scoalacdavila.ro/prevenirea-bullyingului-in-institutiile-de-invatamant/. Accesat în 17 decembrie 2023.

https://www.reginamaria.ro/articole-medicale/bullying-ul-si-efectele-unui-fenomen-distrugator.

Accesat

în

17

decembrie 2023.

https://childhub.org/sites/default/files/library/attachments/Practici-de-preventie-bullying.pdf. Accesat în 8 ianuarie 2024.

DATE DESPRE AUTOR:

TĂNĂSESCU Cristina Florentina,

-

e-mail:voicu_cristina_florentina@yahoo.com, înamtriculată la studii doctorale ”Teoria Generală a Educației”, la Universitatea Pedagogică de Stat ”Ion Creangă” din Chișinău;

ORCID 0009-0008-4918-0862

12

13

14

15

EXPERIENȚE ȘI PRACTICI EDUCAȚIONALE ÎN DIMINUAREA FENOMENULUI

BULLYING

EDUCATIONAL EXPERIENCES AND PRACTICES IN REDUCING THE BULLYING

PHENOMENON

Diana ANTOCI,

doctor habilitat, conferențiar universitar,

Universitatea Pedagogică de Stat „Ion Creangă”

din Chișinău, Republica Moldova

ORCID: https://orcid.org/0000-0002-7018-6651

e-mail: antoci.diana@upsc.md

REZUMAT. Lucrarea reprezintă studiul studiul teoretico-experimental axat pe cercetarea fenomenului de bullying. Rezultatele obținute demonstrează eficacitatea programului de diminuare a bullyingului prin eficientizarea relațiilor interpersonale în rândul preadolescenților. Datele experimentale ilustrează că subiecții din grupul experimental au înregistrat o scădere semnificativă a scorurilor la subscalele de agresivitate verbală, furie și ostilitate după participarea în programul de diminuare a bullyingului, în timp ce grupul de control nu a înregistrat schimbări semnificative la acestea aspecte.

Rezultatele confirmă eficacitatea programului în reducerea manifestărilor de agresivitate și promovarea unor comportamente mai pozitive în rândul preadolescenților. Este esențială promovarea eforturilor în prevenirea bullyingului și crearea mediului sigur și incluziv pentru subiecți prin intermediul intervențiilor eficiente și colaborării între instituțiile de învățământ, familie și societate.

Cuvinte-cheie: bullying, comportamente agresive, relații interpersonale, preadolescenții, program ABSTRACT. The paper represents the theoretical and experimental study focused on researching the phenomenon of bullying. The obtained results demonstrate the effectiveness of the program to reduce bullying by making interpersonal relationships more efficient among preadolescents. The experimental data illustrate that the subjects in the experimental group registered a significant decrease in the scores on the subscales of verbal aggression, anger and hostility after participating in the program of bullying reduction, while the control group did not register significant changes in these aspects. The results confirm the effectiveness of the program in reducing manifestations of aggression and promoting more positive behaviors among preadolescents. It is essential to promote efforts to prevent bullying and create a safe and inclusive environment for subjects through effective interventions and collaboration between educational institutions, family and society.

Keywords: bullying, aggressive behaviors, interpersonal relationships, preadolescents, program INTRODUCERE

Bullyingul reprezintă un comportament repetat și deliberat de intimidare, care se caracterizează

prin existența unui dezechilibru de putere perceput între agresor și victimă. Acest fenomen este recunoscut ca o formă de violență psihologică, având consecințe grave asupra sănătății mentale și emoționale a persoanelor implicate. Intimidarea poate lua diverse forme, cum ar fi amenințările, insultele, umilire sau 16

violență fizică sau verbală, ignorarea sau excluderea socială, iar scopul este de a exercita control și putere asupra celeilalte persoane.

Problema bullyingului afectează nu doar victimele directe ale fenomenului dat, ci și întreaga societate, inclusiv martorii, care pot resimți anxietate, frică și stres în legătură cu mediul școlar. Printre consecințele bullyingului se numără scăderea stimei de sine, depresia, anxietatea, absenteismul școlar, scăderea performanțelor academice și chiar gândurile suicidare.

Factorii care contribuie la apariția și persistența bullyingului pot fi diverși, incluzând mediul social, presiunea grupului, lipsa supravegherii adulților, lipsa empatiei și a capacităților de rezolvare a conflictelor la nivel individual sau în mediul școlar.

Pentru a aborda problema bullyingului, este esențială promovarea culturii a respectului, în care toleranța, empatia și acceptarea diversității constituie valorile centrale. De asemenea, este important să se ofere sprijin și consiliere victimelor și să li se ofere agresorilor oportunități de învățare și reabilitare. Prin colaborare instituțiilor de învățământ cu părinții și autoritățile educaționale se va asigura un mediu securizat și sănătos pentru toți copiii.

Studiul teoretic

În mediul școlar, bullyingul constituie o problemă serioasă, iar datele statistice demonstrează

prevalența acestui fenomen în instituțiile de învățământ din mediul urban. Conform acestor date, aproximativ unul din patru copii a fost victimă a bullyingului, sau a fost martor la astfel de incidente. Acest fenomen nu numai că afectează direct starea de bine a copiilor, dar poate avea și consecințe pe termen lung cu mult mai grave asupra dezvoltării emoționale și sociale. Este esențial să se acorde o atenție sporită

prevenirii și combaterii bullyingului în școli și în alte medii de viață.

În baza rezultatelor unui studiu realizat de UNICEF (2019), s-a constatat că 86,8% de copii sunt afectați de bullying din totalul elevilor claselor a VI-a - XII-a din RM; 70,8% - sunt victimele bullying-ului (agresați fizic, verbal sau umiliți în mod constant de colegii de clasă); 75,6% - au fost martorii unei situații de bullying; 41,1% - au fost autorii bullyingului.

În primele cinci luni ale anului 2023, au fost raportate peste 600 de incidente de violență între elevi de către autoritățile din sistemul de educație din Republica Moldova (după https://moldova1.md/, 2023).

Conform datelor companiei Magenta Consulting (2023) s-a constatat că 58% dintre elevi sunt ținta bullyingului în sala de clasă; 33% s-au ciocnit cu acest fenomen pe rețelele de socializare; 29% - pe holurile școlii; 25% - în curtea școlii. Printre alte locuri menționate sunt: acasă, în autobuz, în baruri sau cafenele, în sala de sport sau terenul de sport și prin mesaje la telefon.

Reflectând asupra originii bullyingului, cauzelor care provoacă acest fenomen, putem constatat că

acestea sunt multiple și bullyingul poate fi identificat nu doar în mediul școlar, ci și la locul de muncă, în societatea întreagă și chiar în mediul online (cyberbullying). Fenomenul dat este rezultatul unor dinamici complexe între indivizi și influențele din mediul înconjurător, dar și consecințele unor experiențe negative avute în copilărie.

Ființa umană este, în mod fundamental, o ființă socială și această dimensiune socială contribui în mod direct sau indirect la apariția bullyingului. Trebuința de apartenență, de a stabili relații sociale semnificative, de a fi parte și a fi acceptat în grupuri sociale cu oricare preț, trebuința respectului de sine uneori contribui la acțiuni de răzbunare pe cel mai slab pentru a se autoafirma cu orice preț și într-o oarecare măsură. Arderea internă de neacceptare, de nerealizare a așteptărilor proiectate provocă comportamente negative individuale sau a unui grup, acțiuni de intimidare sau excludere a celor considerați diferiți sau vulnerabili.

Factori precum stresul, presiunea de grup, dorința de putere sau control, lipsa empatiei și a respectului față de ceilalți pot avea un impact semnificativ în perpetuarea bullyingului în rândul subiecților.

17

Este important să menționăm faptul, că influențele culturale, normele sociale și modelele de comportament învățate contribui la tolerarea sau chiar la încurajarea bullyingului în anumite contexte sociale. Astfel, bullyingul reprezintă consecința interacțiunii dintre diferiți factori individuali, sociali și culturali, iar înțelegerea acestor dinamici este fundamentală pentru prevenirea și combaterea acestui fenomen.

Contextele evidențiate ne permit să menționăm teoriile autoreglării (C. S. Carver și M. F. Scheier (1998); M. D. Robinson (2006); C. Sedikides (2000) according to Corr & Matthews, 2009) au abordat modul în care reprezentările cognitive ale sinelui mediează încercările subiectului de a-și satisface obiectivele personale într-un mediu extern în schimbare. Dezvoltarea cognitivă are loc într-un context social (Bandura, 1997) care poate afecta puternic personalitatea, de exemplu, în legătură cu expunerea la modele de rol, interiorizarea normelor culturale și experiențele educaționale.

În contextul bullyingului, experimentele lui Albert Bandura, cum ar fi „Bobo Doll Experiment” din 1961 și „Vicarious Reinforcement Bobo Doll Study” din 1965 (Ewen, 2014), sunt fundamentale în înțelegerea și identificării modului de dobândire a comportamentelor agresive și perpetuare a acestora prin intermediul observației și imitației în învățarea socială.

În „Bobo Doll Experiment” din 1961, Bandura și echipa sa au investigat dacă comportamentele sociale, în special cele agresive, pot fi învățate prin observație și imitație. Experimentul a constat în expunerea copiilor la un adult care manifesta comportamente agresive față de o păpușă Bobo. Rezultatele au demonstrat că copiii care au fost martorii comportamentului agresiv au prezentat mai multe comportamente agresive atunci când li s-a oferit ocazia să interacționeze cu păpușa Bobo. Această

descoperire subliniază rolul observației și imitației în învățarea comportamentului agresiv, relevând astfel posibilitatea ca modelele de agresiune să influențeze comportamentul copiilor în contextul bullyingului.

În „Vicarious Reinforcement Bobo Doll Study” din 1965, Bandura (Ewen, 2014) a explorat dacă

comportamentul unui observator poate fi afectat de consecințele pozitive sau negative ale comportamentului unui model. Acest experiment a demonstrat că copiii sunt influențați nu numai de comportamentele modelului, ci și de consecințele acestora. Dacă modelul era recompensat pentru comportamentul agresiv, copiii prezentau, de asemenea, comportamente agresive. În schimb, atunci când modelul era pedepsit sau nu primea nicio recompensă pentru comportamentul agresiv, frecvența comportamentului agresiv în rândul copiilor scădea. Aceste rezultate subliniază importanța recompenselor și pedepselor în învățarea și perpetuarea comportamentelor agresive în contextul bullyingului.

Lucrări lui Funder (2001, 2006), Bandura (1978) au sugerat că cele trei elemente ale formulei lui Lewin – comportament (behaviour – B), persoană (person – P) și situație (situation – S) – formează o

„ triadă a personalității”, având următorul sensul, dacă două dintre componentele nominalizatr ar fi înțelese complet, al treilea ar trebui în principiu să poată fi dedus. Acest fapt sugerează următoarele două formule: P = f(S, B), adică, pentru a cunoaște totul despre o persoană este necesară cunoașterea a ceea ce ar face aceasta în orice situație. Opinia dată seamănă cu concepția lui Mischel (1999) „ dacă... atunci” în care personalitatea unui subiect este reprezentată în termenii modelului său caracteristic de comportament în diverse situații (Shoda, Mischel și Wright, 1994). Cealaltă formulă este: S = f(P, B), adică, înțelegerea completă a unei situații implică cunoașterea a ceea ce ar face orice persoană în cazul dat, amintind de concepția de „ potrivire a șabloanelor” a lui Bem și Funder (1978) privind situațiile în funcție de persoanele care ar acționa în mod specific în interiorul lor.

Reieșind din cele menționate mai sus, considerăm, că violența expusă la televizor, rețele de socializare, viața reală, precum și în mass-media influențează comportamentul și percepțiile copiilor și adolescenților. În esență, expunerea la violență în diferite aspecte ale vieții reale poate crește riscul de implicare în bullying. Oricare fenomen de bullying constatat necesită luat în considerare pentru identificarea cauzelor și întreprinderii măsurilor pentru stoparea acestui fenomen în special prin fortificarea relațiilor interpersonale.

18

Bullyingul în cadrul relațiilor interpersonale poate fi înțeles ca un comportament agresiv și repetat între doi sau mai mulți subiecți, care se caracterizează prin exercitarea unei puteri sau influențe asupra unei persoane mai vulnerabile sau mai puțin puternice. Acest tip de comportament poate avea consecințe devastatoare asupra relațiilor interpersonale, afectând încrederea, respectul și sănătatea emoțională a celor implicați.

În cadrul relațiilor interpersonale, bullyingul poate să apară sub diferite forme, inclusiv verbală

(insulte, amenințări), fizică (lovituri, împingeri), socială (izolarea sau excluziunea din grupuri sociale), sau online (cunoscut sub numele de cyberbullying). Indiferent de forma pe care o ia, bullyingul creează un dezechilibru de putere și afectează negativ relațiile dintre cei implicați.

Bullyingul poate eroda încrederea și respectul reciproc în relațiile interpersonale, deoarece victimele pot simți că nu sunt în siguranță sau că nu pot conta pe sprijinul celor din jur. Acest lucru poate duce la izolare și singurătate pentru victime și poate compromite sănătatea relațiilor interpersonale.

Necesită să menționăm, că bullyingul are impactul negativ nu doar asupra victimelor, ci și asupra agresorilor și a martorilor. La manifestarea de către agresori a comportamentelor violente martorii experimentează stres, anxietate și culpabilitate din cauza neputinței de a interveni sau de a sprijini victimele.

Pentru a combate fenomenul bullyingului prin intermediul relațiilor interpersonale, este esențial să

se promoveze comunicarea deschisă, empatia și respectul reciproc. Educația și conștientizarea despre impactul negativ al bullyingului vor contribui la prevenirea acestuia și la crearea unui mediu în care relațiile interpersonale sănătoase și respectuoase vor fi încurajate și susținute.

Studiul experimental

Scopul studiului experimental realizat constituie diminuarea fenomenului de bullying în mediul școlar prin optimizarea relațiilor interpersonale ale preadolescenților.

În cadrul eșantionului experimental au fost implicați 60 de preadolescenți din mediul urban, elevi cu vârsta cuprinsă între 11 şi 13 de ani, care la etapa formative au fost repartizați în grupul experimental (GE) în număr de 29 elevi şi grupul de control (GC) care a constituit din 31 elevi. Preadolescenții au manifestat deschidere și responsabilitate în procesul realizării experimentului de cercetare în perioada anului de învățământ 2022-2023.

Instrumente aplicate:



Chestionarul de evaluarea a comportamentului bullying APRI-BT (Adolescent Peer Relations Instrument – Bully/ Target), R. H. Parada



Testul de agresivitate Buss-Perry



Testul Relaţiile interpersonale după Sidney Lecker

În urma realizării cercetării experimentale cu privire la studiul fenomenului de bullying la preadolescenți, identificarea nivelului de agresivitate și relațiile interpersonale în grupul de preadolescenți, am realizat analiza datelor obținute.

50.0%

27.5%

50.0%

22.5%

0.0%

Scăzută

Moderată

Ridicată

Fig. 1. Intensitatea comportamentului de intimidare/hărțuire (subiecții, %)

19

Conform datelor prezentate în Figurile 1 și 2, constatăm, că nivelul moderat de intensitate a comportamentului de intimidare/hărțuire pare să fie cel mai frecvent întâlnit (50%), iar pentru intensitatea perceperii situației de victimă a intimidării/hărțuirii frecvența este determinate ca dominantă pentru nivelul moderat (58%).

Datele constatate indică faptul că, în general, preadolescenții nu consideră comportamentul de intimidare sau hărțuire ca fiind extrem de intens, dar nici nu îl subestimează. Cu alte cuvinte, ei pot percepe existența intimidării sau a hărțuirii în mediul lor, dar interpretează acestea comportamente ca fiind mai puțin grave sau mai puțin problematice decât ar putea fi în realitate. Este posibil ca preadolescenții să nu recunoască întotdeauna amploarea și impactul negativ al acestor comportamente asupra celor implicați, sau să nu le acorde suficientă importanță. Totuși, minimalizarea nu înseamnă că nu recunosc existența fenomenului de bullying, ci doar că nu se percepe în totalitate gravitatea..

58.5%

22.5%

60.0%

19.0%

40.0%

20.0%

0.0%

Scăzută

Moderată

Ridicată

Fig.2. Intensitatea perceperii situației de victimă a intimidării/hărțuirii (subiecții, %)

Comportamentul care alarmează este cel de intensitate ridicată, la ambele aspecte ale bullying-ului (Tabelul 1). Datele analizate arată că, atunci când este vorba despre diferite tipuri de comportamente asociate cu bullyingul, intensitatea ridicată este mai frecventă în cazul comportamentului verbal, reprezentând 55% din total. Aceasta înseamnă că multe dintre comportamentele de intimidare sau hărțuire care implică comunicare verbală agresivă sunt percepute ca fiind mai intense sau mai grave. În același timp, comportamentele sociale, care pot include izolarea sau excluderea socială, prezintă în mare parte o intensitate moderată, constituind 53% din total.

Interesant este că și comportamentul de intimidare sau hărțuire la nivel fizic, se constată o intensitate scăzută, reprezentând doar 62,5% din total. Aceasta poate indica faptul că, în acest eșantion sau context specific, comportamentele fizice agresive sunt mai puțin frecvente sau mai puțin intense decât cele verbale sau sociale. Totuși, este important de remarcat că chiar și în cazul comportamentelor cu intensitate scăzută, impactul asupra victimelor poate fi semnificativ și nu ar trebui subestimat.

Tabelul 1. Repartiția subiecților după tipurile de comportamente de intimidare/ hărțuire după chestionarul APRI-BT (subiecții, %)

Tipuri

Intensitatea

Nivel verbal

Nivel social

Nivel fizic

Scăzută

8,5%

36,5%

62,5%

Moderată

36,5%

53,0%

34,5%

Ridicată

55,0%

10,5%

3,0%

Interpretarea calitativă a rezultatelor din tabelul 2 sugerează că, în general, situația de victimă a intimidării sau hărțuirii prin bullying nu diferă semnificativ în funcție de tipurile de comportamente de 20

intimidare sau hărțuire. Această constatare înseamnă că indiferent de natura comportamentului agresiv întâlnit, proporția de persoane care se identifică ca fiind victime ale bullyingului rămâne relativ constantă.

În ceea ce privește comportamentul verbal asociat cu bullyingul, majoritatea subiecților (48%) raportează că au experimentat situația de victimă în acest sens. Acest lucru sugerează că comunicarea verbală agresivă este un aspect semnificativ al experiențelor de bullying în cadrul eșantionului studiat.

Comportamentul de intimidare sau hărțuire la nivel social, aproximativ 57% din totalul subiecților chestionați, raportează o percepție moderată a situației de victimă. Rezultatul constatat indică asupra faptului că comportamentele de excludere socială sau de izolare pot fi, de asemenea, semnificative în cadrul experiențelor de bullying.

Cu referire la comportamentul de intimidare sau hărțuire la nivel fizic, identificăm că aproximativ 58,5% din totalul subiecților raportează că au experimentat situația de victimă în acest sens. Rezultatele obținute ne sugerează că, deși comportamentele fizice pot fi mai puțin comune decât cele verbale sau sociale, ele rămân totuși o parte semnificativă a experiențelor de bullying.

În ansamblu, interpretarea acestor rezultate demonstrează că, indiferent de tipul de comportament agresiv întâlnit, există o proporție semnificativă de persoane care se identifică ca fiind victime ale bullyingulu, ceea ce subliniază importanța înțelegerii complexe a fenomenului de bullying și necesitatea intervențiilor eficiente pentru prevenirea și gestionarea acestuia.

Tabelul 2. Repartiția subiecților după perceperea situației de victimă a intimidării/hărțuirii după chestionarul APRI-BT (subiecții, %)

Tipuri

Intensitatea

Nivel verbal

Nivel social

Nivel fizic

Scăzută

11,5%

31,5%

58,5%

Moderată

40,0%

57,0%

38,5%

Ridicată

48,0%

11,5%

3,0%

Rezultatele din tabelul 3 indică modul în care participanții din eșantionul experimental sunt distribuiți în diferite niveluri de agresivitate fizică, verbală, furie și ostilitate. Interpretarea datelor oferă

insight-uri importante despre comportamentele și trăsăturile psihologice ale subiecților, precum și despre dinamica agresivității în cadrul eșantionului studiat.

Constatăm, că agresivitatea verbală și ostilitatea sunt mai răspândite. O parte mai mare de participanți încadrați în niveluri medii și înalte de agresivitate verbală și ostilitate sugerează că aceste aspecte ale agresivității sunt mai prezente în rândul subiecților decât agresivitatea fizică și furia.

Agresivitatea fizică este mai rar întâlnită (nivelul mediu constituie 24%). Lipsa participanților încadrați în niveluri înalte de agresivitate fizică indică că acest comportament este mai puțin comun în cadrul eșantionului, cee ace ar putea fi explicat prin faptul că agresivitatea fizică este mai puțin tolerată sau mai puțin acceptată în societatea sau mediul în care se desfășoară studiul.

Deși există un procent semnificativ de participanți cu niveluri medii de furie (57%), un număr considerabil de subiecți sunt încadrați și în niveluri scăzute de furie (22,5%). Acest lucru sugerează că

majoritatea participanților nu experimentează niveluri extreme de furie și, prin urmare, acest aspect al agresivității poate fi gestionat mai ușor.

Distribuția diferitelor niveluri de agresivitate în rândul participanților indică o anumită varietate în intensitatea agresivității și furiei în cadrul eșantionului. Această varietate poate reflecta diversitatea în experiențele și trăsăturile individuale ale subiecților.

21

Tabelul 3. Repartiția subiecților conform scalelor de agresivitate

după testul Buss-Perry (nr./ %)

Nivel

Scalele agresivității

Agresivitate fizică

Agresivitate

Furie

Ostilitate

verbală

scăzut

76,0%

5,0%

22,5%

29,0%

mediu

24,0%

43,5%

57,0%

59,0%

înalt

0,0%

51,5%

20,5%

12,0%

Analizând figura 3 constatăm, că în ceea ce privește nivelurile de dezvoltare ale relațiilor interpersonale, majoritatea preadolescenților (54,5%) sunt încadrați într-un tip de relație caracterizată ca fiind rece și ostilă. Fapt ce explică, că o proporție semnificativă a preadolescenților prezintă trăsături de distanțare sau ostilitate în relațiile cu ceilalți, ceea ce poate include lipsa de implicare emoțională sau atitudini negative față de ceilalți.

În același timp, aproximativ 30,5% dintre preadolescenți au relații considerate ca fiind bune, ceea ce denotă faptul că o parte semnificativă a eșantionului manifestă relații caracterizate prin apropiere emoțională, încredere reciprocă și interacțiuni pozitive cu ceilalți.

În fine, aproximativ 15% dintre preadolescenți manifestă relații considerate favorabile, ceea ce indică faptul că o mică parte a eșantionului prezintă relații interpersonale deosebit de pozitive și satisfăcătoare, caracterizate prin sprijin reciproc, comunicare deschisă și înțelegere profundă.

54.5%

60.0%

30.5%

40.0%

15.0%

20.0%

0.0%

reci, ostile

bune

favorabile

Fig. 3. Repartiția subiecților după tipul de relații interpersonale (subiecții, %) În ansamblu, datele obținute sugerează că există o variație semnificativă în calitatea relațiilor interpersonale la preadolescenți, cu o proporție semnificativă manifestând trăsături de distanțare sau ostilitate, în timp ce alții se bucură de relații mai apropiate și mai pozitive. Este important să se ia în considerare această variație în dezvoltarea și intervenția în relațiile interpersonale ale preadolescenților pentru a promova un mediu social sănătos și susținător pentru toți membrii comunității.

Pentru a diminua comportamentele agresive și cele de intimidare și hărțuire am constatat necesitatea elaborării Programul de diminuare a bullyingului prin intermediul stimulării relațiilor interpersonale pozitive și de susținere. Intervențiile proiectate au inclus o serie de conținuturi și activități menite să abordeze fenomenul bullyingului într-un mod integrativ și eficient, axându-se pe anumite direcții specificate în figura 4.

22

Sesizarea și

conștientizarea

bullyingului

Implicarea activă în

Dezvoltarea empatiei și

diverse activități

respectului

Consiliere și suport

Formarea competențelor

pentru victime

de comunicare (pozitivă)

Antrenarea în

Promovarea climatului

gestionarea conflictelor

psihologic favorabil

Fig.4. Direcțiile de intervenție în cadrul programului formative (D. Antoci)

Direcția de sesizarea și conștientizare a bullyingului a cuprins discuții și prezentări care să ofere informații despre bullyingul, tipurile acestuia și impactul asupra victimelor și comunității școlare în ansamblu. Dezvoltarea empatiei și respectului a inclus activități și exerciții care încurajează dezvoltarea empatiei și respectului față de ceilalți, promovând înțelegerea diferențelor și toleranța. Pentru formarea abilităților de comunicare pozitivă subiecții grupului experimental au fost implicați în activități practice care ajută preadolescenții să-și îmbunătățească abilitățile de comunicare și să învețe să-și exprime sentimentele și opiniile într-un mod constructiv și non-violent. Promovarea climatului psihologic favorabil este considerată ca fiind una din cele mai importante și s-a axat pe inițiative de creare a unui mediu școlar sigur, incluziv și respectuos, prin implicarea tuturor membrilor colectivului școlar. Totodată, considerăm ca fiind cea mai eficientă antrenarea preadolescenților în activități de gestionare a conflictelor. Sesiuni practice și simulări care oferă subiecților strategii și tehnici pentru diminuarea sau ocolirea conflictelor, inclusiv managementul non-violent și constructiv. O altă direcție importantă am considerat implicarea părinților și comunității. Crearea unui parteneriat între instituțiile de învățământ, părinții și comunitate este eficient în promovarea eforturilor colective în prevenirea și combaterea bullyingului, inclusiv prin sesiuni de informare și activități colaborative.

Acestea sunt doar câteva exemple de conținuturi care au fost incluse într-un program comprehensiv de diminuare a bullyingului în grupul experimental. Este important ca aceste activități au fost adaptate la nevoile specifice ale subiecților și implementate într-un mod integrat și sustenabil.

GE faza test

GE faza retest

GC faza test

GC faza retest

18

16

15

14

9

9

7

7

6

6

5

4

Intensitate scăzută

Intensitate moderată

Intensitate ridicată

23

Fig. 5. Numărul de subiecților după intensitatea comportamentului de intimidare/hărțuire după chestionarul APRI-BT

Validarea programului formative s-a realizat prin aplicarea repetată a instrumentelor evaluative și compararea datelor experimentale obținute la etapa de constatare și de control.

GE faza test

GE faza retest

GC faza test

GC faza retest

18

16

16

14

8

7

7

7

6

6

6

5

Intensitate scăzută

Intensitate moderată

Intensitate ridicată

Fig. 6. Numărul de subiecților după perceperea situației de victimă a intimidării/hărțuirii după chestionarul APRI-BT

În conformitate cu datele din fig.6, se observă următoarele repartiții ale subiecților după intensitatea comportamentului de intimidare/hărțuire și intensitatea perceperii situației de victimă: în grupul experimental - 55% din subiecți prezintă un nivel scăzut de intensitate a comportamentului de intimidare/hărțuire (16 subiecți), 31% din subiecți prezintă un nivel moderat de intensitate a comportamentului de intimidare/hărțuire (9 subiecți), 14% din subiecți prezintă un nivel ridicat de intensitate a comportamentului de intimidare/hărțuire (4 subiecți). Iar în grupul de control - 21% din subiecți prezintă un nivel scăzut de intensitate a comportamentului de intimidare/hărțuire (6 subiecți), 62% din subiecți prezintă un nivel moderat de intensitate a comportamentului de intimidare/hărțuire (18 subiecți), 17% din subiecți prezintă un nivel ridicat de intensitate a comportamentului de intimidare/hărțuire (5

subiecți).

18.83

18.52

Agresivitate fizică

Agresivitate verbală

Furie

Ostilitate

19.79

24.31

Fig. 7. Repartiția subiecților grupului experimental la subscalele agresivității după testul Buss-Perry (subiecții, %)

Analiza figurii 7 indică asupra faptului că la subscalele de agresivitate verbală, furie și ostilitate se constată o scădere evidentă a scorurilor la subiecții din grupul experimental după participarea în programul de diminuare a bullying-ului, ceea ce semnifică faptul, că programul de diminuare a bullyingului a avut un impact pozitiv asupra comportamentelor și trăsăturilor asociate agresivității verbale, furiei și ostilității în rândul participanților din grupul experimental. Aceasta indică o reducere a manifestărilor agresive și o 24

îmbunătățire a relațiilor interpersonale în urma programului. Rezultatul constatat indică o schimbare pozitivă în atitudinea și comportamentul participanților în ceea ce privește manifestările de bullying și conflict.

80

70

60

35 %

24 %

Grup de control

50

40

41 %

30

Grup

experimental

20

41 %

41 %

10

18 %

0

Reci, ostile

Bune

Favorabile

Fig. 8. Repartiția subiecților după tipul de relații interpersonale conform testul Sidney Lecker (subiecții, %)

Figura 8 prezintă distribuția subiecților grupului experimental și de control privind relațiile interpersonale. Prin urmare, constatăm, că în grupul experimental, cât și în grupul de control, se observă

diferențe în distribuția subiecților între cele două etape. În grupul experimental, procentajul subiecților cu relații reci și ostile scade semnificativ, în timp ce procentajul subiecților cu relații bune crește. Acest rezultat sugerează o îmbunătățire în comportamentul și percepțiile subiecților în ceea ce privește relațiile interpersonale ca urmare a intervenției educative.

Astfel, se poate observa că există unele diferențe în distribuția din grupul experimental și cel de control. De exemplu, în grupul experimental, procentajul subiecților cu relații reci și ostile scade de la 54,5% în etapa de constatare (Fig. 3) la 18% în etapa de control. În același timp, procentajul subiecților cu relații bune crește de la 30,5% (indici medii ilustrați în Fig. 3) la 41%.

Rezultatele obținute demonstrează că intervenția educativă a avut un impact benefic în reducerea comportamentului agresiv, ostilității și relațiilor reci și ostile, și în îmbunătățirea comportamentului și percepțiilor pozitive în ceea ce privește relațiile interpersonale în rândul subiecților implicați în cercetare.

Aceste rezultate evidențiază importanța intervențiilor educaționale în promovarea unor comportamente sănătoase și pozitive și în dezvoltarea unor relații interpersonale armonioase.

Concluzii

Studiul efectuat a demonstrat că participanții din grupul experimental au înregistrat o scădere semnificativă a scorurilor la subscalele de agresivitate verbală, furie și ostilitate după participarea în programul de diminuare a bullyingului. Acest rezultat indică eficacitatea programului în reducerea manifestărilor de agresivitate și promovarea unor comportamente mai pozitive în rândul preadolescenților.

Este esențial să se continue monitorizarea și evaluarea pe termen lung a efectelor acestor intervenții pentru a asigura durabilitatea impactului pozitiv și identificarea nevoilor suplimentare de intervenție. Colaborarea reprezentanților parteneriatului educațional, implicarea familiei și societății în diminuarea fenomenului de bullying și promovarea unui mediu sigur și incluziv pentru tineri sunt cruciale. Astfel, studiul realizat, demonstrează importanța eforturilor în prevenirea bullyingului și promovarea relațiilor interpersonale sănătoase în rândul tinerilor.

Bibliografie:

25

1.

Bullying-ul afectează unul din cinci elevi în R. Moldova, potrivit Ministerului

Educației. Peste 600 de cazuri au fost raportate în primele 5 luni ale acestui an. Publicat 22.11.2023 URL: https://radiomoldova.md/p/25513/bullying-ul-afecteaza-unul-din-cinci-elevi-in-

r-moldova-potrivit-ministerului-educatiei-peste-600-de-cazuri-au-fost-raportate-in-primele-5-

luni-ale

2.

Bullying-ul în școlile din Republica Moldova: studiu realizat de Magenta

Consulting. (2023). URL: https://consulting.md/rom/statistici-si-publicatii/bullying-ul-in-scolile-

din-republica-moldova

3.

CORR, P.J., MATTHEWS, G. (2009). The Cambridge Handbook of Personality

Psychology. New York: Cambridge University Press.

4.

EWEN, R.B. (2014). An introduction to theories of personality. 7th ed. New

York: Psychology Press.

5.

Raport UNICEF: Bullying-ul în rândul adolescenților din Republica Moldova.

(2019). URL: https://www.unicef.org/moldova/rapoarte/bullying-ul-%C3%AEn-r%C3%A2ndul-

adolescen%C8%9Bilor-din-republica-moldova

26

MANAGEMENTUL RELAȚIILOR INTERPERSONALE LA NIVELUL

ÎNVĂȚĂMÂNTULUI PRIMAR

MANAGEMENT OF INTERPERSONAL RELATIONS

AT PRIMARY EDUCATION LEVEL

Garștea Nina,

dr., conf. univ., Universitatea Pedagogică de Stat

„Ion Creangă” din Chișinău

REZUMAT: Articolul abordează problema managementului relațiilor interpersonale la nivelul învățământului primar. Sunt evidențiate tipurile de relații interpersonale, rolul învățătorului în formarea competențelor interpersonale la elevi și implicarea în rezolvarea eficientă a problemelor grupului de elevi în vederea stabilirii unor relații trainice în raportul de elev-elev, elev-învățător. Sunt descrise trei jocuri didactice ce pot fi aplicate de cadrele didactice, în cadrul disciplinei dezvoltarea personală, în clasa I, în vederea sporirii coeziunii grupului, formării competențelor interpersonale și îmbunătățirii relațiilor interpersonale a elevilor de vârstă școlară mică.

SUMMARY: The article approaches the problem of interpersonal relationships management at the primary education level. There are highlighted the types of interpersonal relationships, the role of the teacher in the formation of interpersonal skills in pupils and the involvement in the effective solving of the problems of the group of pupils to establish lasting relationships in the pupil-pupil, pupil-teacher relationship. Three didactic games are described that can be applied by teachers, within the discipline of personal development, in the 1st grade, to increase the cohesion of the group, the formation of interpersonal skills and the improvement of interpersonal relationships of pupils of small school age.

Cuvinte-cheie: management, relații interpersonale, competențe interpersonale, nivelul învățământului primar.

Keywords: management, interpersonal relationships, interpersonal skills, primary education level.

Învățământul este domeniul prioritar al vieții sociale, de care depinde formarea celui mai însemnat factor al națiunii - omul pregătit pentru a se integra în societate și a relaționa eficient, constructiv cu cei din jur, capabil să-și asume responsabilitatea pentru acțiunile sale. Conform art. 26 a Codului Educației al Republicii Moldova, învățământul primar contribuie la formarea copilului ca personalitate liberă și creativă

și asigură dezvoltarea competențelor necesare continuării studiilor în învățământul gimnazial, iar printre competențele dobândite, formate și dezvoltate ce asigură interrelaționarea eficientă se regăsește și competența interpersonală care se include în competența-cheie – competența socială și civică.

27

În perioada micii şcolarităţi elevii acumulează activ cunoştinţele sociale fără de care individul uman nu s-ar afirma ca personalitate. Relaţiile interpersonale ale copiilor de vârstă şcolară mică se prezintă a fi bogate în descoperiri cognitive şi trăiri afective, ceea ce determină dezvoltarea școlarului mic. De rând cu celelalte particularități ale școlarității mici, un rol la fel de important au particularităţile de vârstă și cele individuale ale copilului. Pe parcursul vârstei şcolare mici copiii manifestă o tendinţă constructivă în relaţionarea cu semenii [7, p.206].

În opinia E. Davidescu, relaționarea este o componentă esențială a competenței sociale, reprezentând elemente distincte în fiecare din acestea (comunicare – flexibilitate în relaţie cu ceilalţi; rezolvarea conflictelor – construirea relaţiilor interpersonale; cooperare – rolurilor pe care le deţine în grup; creativitate – potenţialului creativ în relaţie cu alţii) [3, p.23].

Prin urmare, managementul relațiilor interpersonale este o dimensiune esențială a managementului clasei de elevi, care se focalizează asupra clasei ca microsistem social și stă la baza formării la elevi a capacităților de (auto)reglare a comportamentului, de prevenire a comportamentelor indezirabile, de soluţionare a unor probleme comportamentale apărute la un moment dat într-o clasă de elevi, asigurând un climat favorabil învățării și calitatea relațiilor interpersonale.

Clasa ca grup social ridică probleme precum: întinderea clasei, ca număr de elevi; interacţiunea membrilor clasei; scopurile comune pe termen scurt şi lung; structura grupului, nivelurile ierarhice; compoziţia şi organizarea, dinamica, coeziunea ca rezultat al interacţiunilor; sintalitatea ca personalitate a grupului; problematica liderilor formali şi informali; modul de circulaţie al informaţiilor în grup, realizarea comunicării, mecanisme de transmitere a lor, direcţii de transmitere şi receptare.

M. Niculescu afirmă că interacțiunea educaţională este un aspect, o formă din multitudinea şi varietatea relaţiilor interpersonale în clasa de elevi. O posibilă clasificare a relaţiilor interpersonale în clasa de elevi are la bază criteriul nevoilor psihologice resimţite de elevi atunci când se raportează la profesor sau unii la alţii. Prin exploatarea acestui criteriu, rezultă următoarele tipuri de relaţii interpersonale în clasa de elevi:

 relații de intercunoaştere;

 relații de intercomunicare;

 relații socio‐afective (afectiv‐simpatetice);

 relații de influențare [6, p. 181].

Relaţiile de intercunoaştere încep în prima zi de şcoală şi continuă pe parcursul anilor de interacţiune cu grupul clasă. Relaţiile profesor‐elev pot influenţa angajamentul şi reuşita şcolară, starea emoţională de bine, problemele de comportament, abilităţile elevilor, implicarea acestora în procesul educaţional. Comunicarea deschisă permite elevilor şi profesorului modalităţi autentice de exprimare pe toate planurile.

C. Ceobanu evidențiază faptul că atunci când intră în interacţiune elevii simt nevoia de a comunica, clasa de elevi fiind pentru ei un univers al provocărilor informaţionale. Relaţiile de intercomunicare în cadrul clasei de elevi sunt creionate de: modelele comunicării interpersonale în clasă; contextul în procesul de comunicare interpersonala; aspecte particulare ale negocierii în procesul de comunicare interpersonala; aspectele nonverbale ale comunicării interpersonale [apud 5, p. 31].

O parte dintre normele şi valorile pe care elevul le dezvoltă pe termen lung rezultă dintre interacţiunile pe care acesta le are în grupul din care face parte. Această învăţare socială este condiţionată

de relaţiile interpersonale de influenţare. Relaţiile de influenţare sunt determinate nu doar de afinităţile personale, ci şi de poziţia pe care o ocupă elevii în ierarhiile formale sau informale din cadrul clasei de elevi. Alături de influenţa de grup care se manifestă în clasa de elevi mai există şi influenţa educaţională a cadrului didactic. Învățătorul trebuie să folosească cu discernământ influenţa personală asupra colectivului de elevi. Astfel, individualizarea strategiilor de intervenţie ale cadrului didactic este o premisă a motivaţiei intrinseci şi influenţează modul în care elevii își formează relațiile interpersonale în cadrul clasei.

28

În interiorul clasei de elevi realațiile sunt foarte complexe și uneori complicate. Prin urmare, interacţiunile din interiorul unui grup, menționează L. Saranciuc-Gordea, pot fi de mai multe tipuri:

- relaţii de cooperare – elevii colaborează pentru atingerea unui obiectiv comun;

- relaţii de competiţie – individul sau subgrupurile rivalizează cu ceilalţi sau cu alte subgrupuri pentru dobândirea unei anumite poziţii în cadrul clasei sau a superiorităţii;

- relaţii de coacţiune – când fiecare lucrează în prezenţa celorlalţi, fără însă a se interesa de conţinutul muncii acestora;

- relaţii de conflict – indivizii/subgrupurile se află în opoziţie [8, p.31].

Aceste tipuri de relații produc schimbări și la nivelul fiecărui membru al grupului, fiind caracterizate prin: acomodarea (ajustarea reciprocă); asimilarea (transfer reciproc de gusturi, mentalităţi etc.); stratificarea (ierarhizare a partenerilor în funcţie de statutul deţinut); alienarea (îndepărtarea de ceilalţi, retragerea în sine, ruperea relațiilor).

Gestionarea eficientă a relațiilor interpersonale dă posibilitate cadrului didactic de a-și exprima preocuparea pentru fiecare elev din clasă; de a înțelege opțiunile elevilor; de a controla comportamentul elevului, fără a face referire la erorile anterioare; de a oferi sprijin elevilor și a stimula responsabilitatea; de a ajuta elevul să perceapă rezultatele pe care le poate aduce comportamentul său inadecvat în cadrul clasei; de a ajuta elevii să-și planifice schimbarea comportamentului, prin transpunerea teoriei în practică și de a primi un feedback de la elev, ca urmare a sugestiilor oferite.

Pentru a relaționa eficient cu semenii elevul trebuie să posede competențe interpersonale. Formarea competențelor interpersonale la elevi este un obiectiv major al cadrului didactic, care poate facilita rezolvarea problemelor grupului de elevi și stabili relații trainice în raportul de elev-elev, elev-învățător.

În viziunea lui I. Botgros, competența este o valoare educațională dobândită de elev la finele școlarizării. Documentele europene definesc competența ca o combinație de cunoștințe, deprinderi și atitudini adecvate unui context. Sistemul european de competențe-cheie reflectă intențiile dezvoltării personale, dar și integrarea activă în societate și realizarea de activități profesionale conform pregătirii și intereselor fiecăruia. Perspectiva actuală a școlii contemporane este de a dezvolta la elevi competențele necesare pentru viața lor ca adult [1, p.14].

Pentru ca un elev să-şi formeze o competenţă este nevoie ca el:

-

să stăpânească cunoştinţe fundamentale în conformitate cu problema;

-

să-şi dezvolte deprinderi și capacități pentru a face cunoștințele funcționale;

-

să poată soluționa personal diverse situaţii-problemă,

-

să rezolve situaţii anumite în diverse contexte care prezintă anumite probleme din viaţa cotidiană

manifestând comportamente potrivite competențelor acumulate.

Competenţa interpersonală se referă toate formele de comportament care permit elevului să

participe în mod eficace şi constructiv la viaţa socială şi profesională și vizează bunăstarea personală şi socială. În sens larg, posedarea competenţelor interpersonale facilitează realizarea interacţiunii şi schimbului de idei şi de atitudini. B. Hopson şi M. Scally (1985), în baza mai multor cercetări, au ajuns la concluzia că o persoană poate dezvolta relaţii dacă are şi arată respect pentru ceilalţi, dacă este sinceră cu sine, dacă se aşteaptă să vadă lucrurile din punctul de vedere al celuilalt, să empatizeze şi dacă se străduieşte să nu-i judece pe ceilalţi. Acestea sunt „abilităţi de construire a relaţiilor” – elemente ale abilităţilor sociale, care în opinia lui M. Constantinescu [apud 3, p.20], facilitează și interacţiunile de grup. Pornind de la abilitatea socială, se poate dezvolta competenţa socială, definită drept caracteristica persoanelor capabile să producă o influenţă socială dezirabilă asupra altor persoane.

Competențele ce trebuie formate elevilor la nivelul primar de învățământ, ce se integrează în competențele interpersonale, civice și morale sunt [4, p.19]:

-

competenţe de a interacţiona constructiv cu oamenii din jur, pe bază de colaborare.

-

competenţe de valorizare a familiei, clasei, şcolii, a relaţiilor de prietenie.

29

-

competenţe de a identifica apartenenţa sa naţională, a-şi valoriza propriul popor, ţară, a respecta normele de comportament legate de simbolurile Republicii Moldova.

În conformitate cu prevederile Curiculumului național pentru învățământul primar [2, p.180], în cadrul disciplinei Dezvoltarea personală, învățătorul formează competențe interpersonale ale elevilor în baza competențelor specifice disciplinei (1, 2) care sunt corelate cu unitățile de competențe atribuite unităților de conținut prezentate în Tabelul 1.

Tabelul 1. Prevederi curriculare privind formarea competențelor interpersonale în cadrul disciplinei dezvoltarea personală, clasa I

Competențe specifice

Unități de competențe

1. Aprecierea identităţii personale și a 1.1. Recunoaşterea emoţiilor proprii şi ale celorlalţi, celorlalți în contexte educaționale/

exprimate prin gesturi, mimică, cuvinte.

familiale/ comunitare, demonstrând 1.2. Descrierea unicităţii proprii și a celorlalți în contextul încredere în forțele proprii și

statutului de elev.

atitudine pozitivă.

1.3. Demonstrarea unui comportament corespunzător

regulilor clasei și ale școlii.

2. Utilizarea rațională a resurselor

2.1. Recunoaşterea comportamentelor corecte, privind

personale, sociale și ale mediului,

salutul, ţinuta, ordinea, interrelaţionarea.

demonstrând integritate și

2.3. Adaptarea comportamentului la situaţii reale din viaţă.

responsabilitate.

Ca manager al unei clase, învățătorul se angajează în stabilirea de relații interpersonale și trebuie să fie capabil să schimbe colectivul de elevi, mentalitatea acestora prin abordarea unor activități moderne prin care să asigure reușita demersului său managerial. Datorită dinamicii grupului de elevi, este un domeniu care mereu necesită cercetare, căci relațiile interpersonale sunt diferite de la clasă la clasă și trebuie cunoscute toate aspectele din punct de vedere al gestionării acestora. În literatura de specialitate sunt pe larg descrise varii strategii prin care se poate stimula interacțiunea elevilor, creșterea coeziunii clasei, printre care se regăsește jocul didactic ca metodă modernă, eficientă, fiind demonstrat impactul acestuia în managementul clasei de elevi.

În vederea sporirea coeziunii grupului, formării competențelor interpersonale și îmbunătățirii relațiilor interpersonale, propunem câteva jocuri didactice ce pot fi aplicate în cadrul disciplinei dezvoltarea personală în clasa I.

1. Jocul didactic „Ghici cine sunt eu”

Conținutul de învățare: Asigurarea calității vieții

Unitatea de competență: 2.1. Recunoaşterea comportamentelor corecte, privind salutul, ţinuta, ordinea, interrelaţionarea.

Obiective:

- să descopere, într-un careu cu șiruri de litere amestecate, denumiri ale unor piese vestimentare;

- să realizeze în grup scurte texte de tip ghicitori, în care să descrie haina respectivă;

- să colaboreze în grup, realizând corect sarcina propusă.

Tipul lecției: mixtă

Etapa lecției: Evocare

Strategii didactice:

- Forme: în grup

- Metode: jocul didactic

- Mijloace: fâșii de hârtie cu câte un careu cu litere amestecate.

30

Sarcina didactică: să descopere regula pentru a găsi cuvântul ascuns între literele din careu și să alcătuiască

un scurt text de tip ghicitoare.

Sarcina de joc: să manifeste spirit de creativitate în alcătuirea textelor de tip ghicitoare.

Regulile jocului:

- activitatea în grup se desfășoară în liniște fără a deranja colegii;

- numele piesei vestimentare este cuvânt interzis în alcătuirea ghicitorii;

- prezentarea piesei vestimentare trebuie să se facă sugestiv, clar, respectând realitatea.

Conținutul jocului:

Elevii sunt repartizați în grupuri a câte 6 persoane. Fiecare grup primește câte o fâșie de hârtie.

De exemplu:

H

R

I

O

C

U

S

N

E

Elevii vor descoperi împreună regula după care se vor orienta și vor identifica cuvântul ascuns între literele din careu. După ce au descoperit numele unei piese vestimentare, vor alcătui în grup un scurt text de tip ghicitoare. Se acordă 5 minute pentru această activitate. După realizarea acestor sarcini, fiecare grup își va alege un reprezentant care va citi în fața clasei ghicitoarea, ocolind cuvintele interzise. Celelalte grupuri vor ghici.

Evaluarea jocului: Câștigă grupul care a obținut cele mai multe puncte: 1 punct pentru descoperirea cuvântului în careu, 3 puncte pentru text, 2 puncte pentru interpretare, 1 punct pentru disciplină și câte 1

punct pentru fiecare răspuns la ghicitorile celorlalte grupuri.

2. Jocul didactic „Jocul mulțumirii”

Conținutul de învățare: Arta cunoașterii de sine și a celuilalt.

Unitatea de competență: 1.1. Recunoaşterea emoţiilor proprii şi ale celorlalţi, exprimate prin gesturi, mimică, cuvinte.

Obiective:

- să exprime adecvat emoțiile în interacțiune cu alți copii;

- să coopereze cu toți membrii din clasă în timpul jocului.

Tipul lecției: mixtă

Etapa lecției: Reflecție

Strategii didactice:

- Forme: frontal

- Metode: jocul didactic

- Mijloace: o minge sau alt obiect ce poate fi pasat.

Sarcina didactică: să converseze reciproc, stabilind o relație interpersonală.

Sarcina de joc: să comunice și coopereze, astfel stabilind relații mai trainice între toți membrii clasei.

Regulile jocului:

- elevii transmit mingea sau alt obiect propus la toți elevii din clasă;

- elevii respectă liniștea și un comportament adecvat;

- elevii se ascultă reciproc, demonstrând stimă și respect.

Conținutul jocului: Li se comunică faptul că în fiecare zi ni se pot întâmpla lucruri nu tocmai plăcute, dar noi alegem modul în care ne manifestăm emoțiile și atitudinea de a fi mulțumit sau nemulțumit. Formula magică a jocului este „ chiar dacă” și poate fi folosită în situații diferite (modalități de interpretări pozitive a unor situații negative): „Chiar dacă am avut o zi grea la școală, sunt mulțumită pentru că am reușit să

prezint creativ tema pentru acasă” ; „Chiar dacă afară e înnorat, sunt mulțumită că sunt aici cu voi” etc.

Participanții pasează mingea sau alt obiect de la unul la altul. Cel care deține obiectul trebuie să spună o afirmație asemănătoare. Toți vor găsi exemple originale pentru a putea ajunge la nivelul următor al 31

labirintului și vor exemplifica situații potrivite, din experiența lor personală. Cei care nu vor putea să

prezinte, vor fi ajutați.

Evaluarea jocului: Elevii se autoevaluează și demonstrează că înțeleg existența unei părți pozitive în orice situație negativă.

3. Jocul didactic: „Sunt special”

Conținutul de învățare: Arta cunoașterii de sine și a celuilalt.

Unitatea de competență: 1.2. Descrierea unicităţii proprii și a celorlalți în contextul statutului de elev.

Obiective:

- să identifice unele trăsături personale care îi diferențiază de grup;

- să interacționeze cu toți colegii din clasă în timpul jocului.

Tipul lecției: mixtă

Etapa lecției: Reflecție

Strategii didactice:

- Forme: frontal

- Metode: jocul didactic

- Mijloace: nu sunt necesare

Sarcina didactică: să asculte reciproc informațiile, stabilind o relație interpersonală de intercunoaștere.

Sarcina de joc: să interelaționeze, completând propoziția.

Regulile jocului:

- elevii respectă liniștea și un comportament adecvat;

- elevii se ascultă reciproc, demonstrând stimă și respect.

Conținutul jocului: Elevii se vor aşeza într-un cerc, pe scaune. Învăţătorul anunţă că au la dispoziţie 3

minute să se gândească la ceva care îi face speciali (unici) în cadrul grupului. După ce s-au gândit la o caracteristică, elevii vor spune pe rând ce îi face speciali. De exemplu: „Sunt special pentru că am zburat cu avionul” sau „Sunt special pentru că pot dansa vals” etc. Dacă mai este cineva care se recunoaşte în caracteristica respectivă, va ridica mâna ca să fie vizibil. În funcţie de răspunsul elevului, se pot cere şi detalii (de exemplu: „Unde ai zburat cu avionul?”, „Cine te-a învățat să dansezi vals?”).

Evaluarea jocului: Copiii vor fi încurajați să-şi exprime emoţiile (ce au simţit). Întrebări suport pentru feedback:

- Cum vi s-a părut jocul?

- A fost uşor să găsiţi ceva care vă face speciali?

- Aţi aflat ceva nou despre colegii voştri?

- De ce credeţi că e important să ne cunoaştem?

- Aţi găsit vreun coleg cu care aveţi ceva special în comun?

Pe parcursul aplicării jocurilor didactice învățătorul poate utiliza metoda observației, observând elevii și completând o grilă de observație ce poate include următoarele criterii:

 elevul interrelaționează eficient cu semenii în cadrul jocului;

 elevul respectă și ține seama de părerile colegilor;

 elevul comunică constructiv cu semenii în timpul jocului;

 elevul generează conflicte între colegi în timpul jocului etc.

În concluzie, pentru a stabili cu succes o relație eficientă în cadrul clasei este necesară cunoașterea tipurilor de relații interpersonale de către cadrele didactice, acesta fiind un prim pas în succesul gestionării și armonizărilor diverselor situații școlare. Managementul relațiilor interpersonale presupune diversitatea tehnicilor și metodelor de aplicare corectă în diverse momente ale lecției și în afara ei, pentru a stabili, menține și îmbunătăți relațiile ce se formează între membrii clasei. Pentru a realiza un management eficient al relațiilor interpersonale la nivelul învățământului primar trebuie formate elevilor competențe 32

interpersonale, cadrul didactic fiind informat, posedând și aplicând în conștiință de cauză diverse tactici și strategii, una dintre ele fiind jocul didactic.

Bibliografie:

1. Botgros I., Franțuzan L. Competența de cunoaștere științifică - sistem optimizator. Ghid metodologic.

Chișinău: Tipogr. Cavaioli, 2015.

2. Curriculumul național: Învățământul primar. Chișinău: Ed. Lyceum, 2018.

3. Davidescu E. Valorificarea competenței de relaționare în formarea pedagogilor sociali. Disponibil pe Internet: http://www.cnaa.md/files/theses/2018/54019/elena_davidescu_thesis.pdf

4. Grimalschi A. Formarea competențelor - cheie în învățământul general: provocări și constrângeri.

Studiu de politici educaționale. Chișinău: Tipogr. Lexon- Prim, 2015.

5. Managementul clasei de elevi în educație fizică. Disponibil pe Internet: http://prodea.ro/wp-

content/uploads/2016/03/Curs-MG-clasei-_-site.pdf

6. Niculescu M. Managementul clasei de elevi. Cluj-Napoca: Ed. Presa universitară Clujeană, 2016.

7. Roșca M., Tolstaia S. Rolul relațiilor interpersonale la vârsta micii școlarități. În: Studia Universitatis Moldaviae, 2017, nr. 9 (109), p. 206-213.

8. Saranciuc-Gordea L. Managementul clasei. Suport de curs. Chișinău: Tipogr. UPS „I. Creangă”, 2016.

33

ASUMAREA RESPONSABILITĂȚII ȘI DEZVOLTAREA ATITUDINII

NONCONFLICTUALE – OPORTUNITĂȚI ÎN PREVENIREA BULLYINGULUI

ASSUMING RESPONSIBILITY AND DEVELOPING A

NON-CONFLICT ATTITUDE – OPPORTUNITIES IN BULLYING PREVENTION

Ecaterina ȚĂRNĂ,

dr. hab., conf. univ., Universitatea Pedagogică de Stat „Ion Creangă”

https://orcid.org/0000-0001-5408-9504

Prezentul articol conține idei despre asumarea responsabilității și dezvoltarea atitudinii nonconflictuale ca posibile oportunități pentru prevenirea bullyingului. Credem că mecanismele de a preveni și combate fenomenul bullying presupun responsabilitate, atitudini nonconflictuale, strategii de intervenții ferme, dar prudente, o contribuție sporită de implicare profesională, având șanse de a prevedea consecințe greu de evaluat în planul echilibrului psihic al persoanelor implicate. Bullyingul în mediul școlar nu apare brusc. După cum vom relata în acest articol, rolul comunității universitare este de a forma profesioniști cu simț critic constructiv, cu capacitatea de a înțelege și răspunde adecvat diverselor provocări sociale și conflicte distructive, dezvoltând atitudinea nonconflictuală, gândirea pozitivă, judecata necondiționată și responsabilitatea asumată etc.

This article contains ideas about taking responsibility and developing non-confrontational attitude as possible opportunities for bullying prevention. We believe that the mechanisms to prevent and combat the bullying phenomenon assume responsibility, non-conflictual attitudes, strategies of firm but prudent interventions, an increased contribution of professional involvement, having chances to foresee consequences that are difficult to evaluate in terms of the mental balance of the people involved. Bullying in the school environment does not appear suddenly. As we will report in this article, the role of the university community is to form professionals with a constructive critical sense, with the ability to understand and adequately respond to various social challenges and destructive conflicts, developing non-conflictual attitude, positive thinking, unconditional judgment and assumed responsibility.

În accepțiunea noastră, prevenirea și combaterea bullyingului face parte din responsabilitatea cadrului didactic, depinde de atitudinile sale nonconflictuale și poate fi făcută cu mult profesionalism. În prezent, înțelegem mai bine ca oricând că trăim într-o lume conflictuală, iar conceptele abordate în acest articol sunt rar sau deloc analizate în cadrul programelor curriculare. Cercetările contemporane înaintează

problema modului în care trebuie învățată transformarea conflictelor distructive în conflicte constructive, demonstrând că un conflict, abordat constructiv, poate constitui un imbold spre o schimbare pozitivă, iar orice conflict distructiv poate escalada în bullying, dăunând grav sănătății, aducând prejudicii întregii societăți [1], [3], [5], [8]. În contextul acestor deziderate, se modifică și rolul cadrului didactic, care trebuie să-și asume responsabilitatea de a rezolva conflictele distructive, oferind elevilor libertatea exprimării și optând pentru o societate echitabilă, fără a diviza elevii în „buni” și „răi”. În viziunea noastră, nu putem 34

evita asumarea responsabilității în prevenirea și combaterea fenomenului de bullying, întrucât ceea ce facem și ceea ce nu facem poate fi oricând subiectul unei relaționări de natură etică. Aceasta presupune să

acordăm o atenție deosebită atât cuvintelor pe care deseori „le aruncăm” la întâmplare, cât și gesturilor spontane. De exemplu, uneori profesorii folosesc cu ironie următoarele expresii: „Ne oprim puțin să-l lăsăm pe artistul nostru să ne răspundă lecția” sau „Ești cumva profesor și noi nu știm?” În acest context, relaționarea etică nu cuprinde o singură dimensiune, ci un ansamblu, enunțând numeroase oportunități în prevenirea fenomenului de bullying:

 ce este corect și ce este incorect din punct de vedere moral, amoral sau imoral;

 ce se cuvine și ce nu se cuvine într-o școală;

 ce este bine și ce este rău în conduita cadrelor didactice, în angajamentele profesionale, în relațiile educaționale cu elevii;

 ce trebuie și ce nu trebuie să facă un cadru didactic și un elev la nivel relațional;

 ce este acceptabil și ce este inacceptabil la nivel de obligații, drepturi și responsabilități morale;

 ce este rațional și ce este irațional pentru cadrele didactice și pentru elevi;

 care sunt principiile morale, normele și regulile etice în școală.

De cele mai multe ori, atât conflictele distructive, cât și fenomenele de bullying sunt tăinuite de elevi, profesori sau părinți, îngreunând măsurile specifice de intervenție sau de prevenție.

Stigmatizarea victimei și afectarea

gravă a personalității acesteia.

Existența permanentă a bullying-ului,

favorizată de atitudinea conflictuală,

de tolerare sau înțelegere cu agresorii.

Instalare treptată a bullying-ului, prin

repetate acțiuni agresive îndreptate de

o persoană sau de un grup asupra altei

persoane.

Există divergențe de opinii, ușoare

conflicte

distructive

care

se

pot

rezolva, dar care rămân nesoluționate și

pot degenera în bullying.

Figura 1. Faze de evoluție a bullying-ului

35

În viziunea noastră, studenții pedagogi trebuie să-și dezvolte abilitățile de prevenire și combatere a fenomenului bullying. Pentru a face față provocărilor fenomenului de bullying, studenții pedagogi trebuie să învețe cum să-și asume responsabilitatea în luarea corectă a deciziilor în mod adecvat, rapid și eficient, inovativ, valorificându-și la maximum potențialul de care dispun.

Cercetările efectuate în anul de studii 2024, pe un lot experimental de 82 de studenți pedagogi, ciclul I, anii de studii 1 și 2 de la facultățile Științe ale Educației și Informatică, Filologie și Istorie, Istorie și Geografie, Limbi și Literaturi Străine, UPSC, ne-au permis să obținem informații reale vizând opinia respondenților despre cauzele și sursele bullyingului în școală. Așadar, prezentăm rezultatele obținute după

aplicarea Chestionarului 1, Evaluarea opiniilor studenților despre cauzele bullyingului în școală și Chestionarului 2, Evaluarea gradului de responsabilitate profesională, analizate deductiv și interpretativ după itemi, urmând logica organizării experimentului de constatare.

24%

76%

da

nu

Figura 2. Frecvența identificării ca victime ale bullying-ului

Datele reprezentate în Figura 2 demonstrează că majoritatea respondenților (76%) au fost victime ale bullyingului, ceea ce demonstrează că s-au aflat cel puțin într-o situație disperată (conflict distructiv) în comparație cu 24% dintre respondenți care nu au fost victime ale bullyingului. În acest cadru investigativ, un aspect important în desfășurarea experimentului l-a constituit analiza cauzelor bullyingului în școală

pentru a identifica posibilele oportunități în prevenirea bullyingului.

26

Impunerea propriilor valori

74

20

Relații defectuoase

80

18

Comunicare defectuoasă

82

24

Atitudini conflictuale

76

22

Conflicte distructive

78

0

20

40

60

80

100

nu

da

Figura 3. Evaluarea opiniilor studenților despre cauzele bullyingului în școală

36

Analiza rezultatelor ne-a indicat faptul că atât comunicarea defectuoasă (82%), cât și relațiile defectuoase (80%) sunt un fenomen prezent în mediul școlar. Prin urmare, nu putem să nu menționăm, că

bullyingul în mediul școlar poate fi observat anume în procesul comunicării și relaționării, dar mai ales atunci când sunt defectuoase. Exemple prezentate de studenți în rubrica „Precizări și concluzii personale”: porecle, amenințări, recurgerea la bârfe, instigarea la ură și invidie prin stimularea concurenței, compararea elevilor, etichetarea elevilor, afișarea momentelor de mânie, supărare, etc.

După cum observăm, 78% dintre studenții chestionați au identificat că au fost victime ale bullyingului din cauza conflictelor distructive, 76% din cauza atitudinilor nonconflictuale, iar 74% din cauza impunerii unor valori (Figura 3). Cu certitudine, bullyingul nu poate fi prevenit doar cu ajutorul legilor, deoarece oricare ar fi contextul relațional, relațiile vor fi dinamice și nu statice, iar pentru menținerea acestora va fi nevoie de dezvoltarea anumitor competențe atât de comunicare, cât și de relaționare. Astfel, pedagogul care nu dă dovadă de corectitudine în relațiile sale cu elevii poate declanșa nervozitate în rândurile lor. Mai ales în mediul educațional, când cadrul didactic este autoritar, prea sever, vorbește cu voce ridicată, stridentă, defavorizează copiii în aprecierea lor, nu le dă posibilitatea să-și expună opinia, creează un climat tensionat la lecții, îi disciplinează pe elevi cu ură și dispreț. Elevii mai sensibili se îmbolnăvesc de nevroză. Ei simt o tulburare psihică care dă naștere unei fobii față de pedagog, față de școală; simt permanent neliniște, disperare, depresie. În special, trebuie să menționăm că analiza interpretativă și deductivă a răspunsurilor globale specificate de studenții chestionați în rubrica „Precizări și concluzii personale” demonstrează că cea mai mare dificultate a încrederii relaționale este neîncrederea dintre colegi și profesori (elevi–elevi, elevi–profesori, profesori–elevi). În acest context, elevii pot fi duri atât cu colegii, cât și cu profesorii care par să admită bullyingul (hărțuire, încercări repetate și persistente de către o persoană pentru a chinui, a supune, a frustra sau a obține o reacție, un tratament care provoacă, presează, înspăimântă, intimidează sau provoacă disconfort altora). În unele cazuri și profesorii pot fi conflictuali atât cu elevii, cât și cu colegii, inclusiv administrația școlii care admit bullyingul (teroare psihică, umilire, etichetare, intimidare, comentarii compromițătoare, jigniri etc.). În continuare, prezentăm analiza cantitativă și calitativă a rezultatelor obținute după aplicarea Chestionarului 2, Constatarea gradul de responsabilitate profesională la studenții pedagogi.

grad scăzut

6%

grad mediu

60%

grad înalt

34%

0%

10%

20%

30%

40%

50%

60%

70%

Figura 4. Distribuția valorilor privind gradul de responsabilitate profesională

Ilustrarea datelor reprezentate în Figura 4 permite să observăm că, deși sunt în etapa inițială a studiilor de licență, studenții pedagogi conștientizează importanța responsabilității profesionale și a implicării personale în prevenirea și combaterea bullyingului. Rezultatele obținute pe lotul testat demonstrează că doar 6% dintre studenții pedagogi au un grad scăzut de responsabilitate. Compararea datelor expuse ne permite să constatăm că 60% dintre respondenți au grad mediu, iar 34% un grad înalt de responsabilitate profesională. Considerăm că asumarea responsabilității din perspectiva prevenirii 37

bullyingului școlar se exprimă prin tendințele de acțiune morală, ceea ce este acceptabil la nivel de obligații personale și responsabilități profesionale. În special, cadrele didactice au diverse responsabilități pe care nu le pot neglija decât cu riscul de a se discredita moral și profesional. Din cele enunțate decurge atât importanța autonomiei decizionale, cât și a responsabilității. După cum menționează G. Albu [1, p. 79], încurajarea autonomiei nu înseamnă descurajarea responsabilității. Autorul este convins că autonomia și responsabilitatea au un efect puternic asupra atitudinii și asupra performanței individuale, deoarece cadrul didactic nu are nevoie să fie constrâns sau împins de la spate de către structurile instituționale pentru a se implica în prevenirea și combaterea bullyingului. În acord cu autorul, poate este cazul ca alături de Statuia Libertății să existe și Statuia Responsabilității. În special, responsabilitatea cadrelor didactice reprezintă o datorie profesională și izvorul culturii eticii și moralității în interacțiunea pedagogică, după cum menționează autorul V. Mândâcanu [4, p, 219]. Credem că acest mod de cunoaștere este posibil când studentul își asumă rolul de observator activ al realității, dar și de constructor al unor noi realități pe baza unei gândiri anticipative racordate la responsabilitatea profesională. Acest punct de vedere confirmă poziția constructivistă a educației despre dezvoltarea atitudinii nonconflictuale, întrucât până nu demult persista convingerea că s-ar putea influența oamenii în așa măsură, încât aceștia să-și schimbe atitudinea [2], [6],

[7]. Raportându-ne la presiunea timpului în care trăim, avem aici de-a face, mai degrabă, cu o manifestare a atitudinii în spiritul epocii dezlănțuite. În accepțiunea noastră, studenții pedagogi trebuie să fie pregătiți să ia decizii în situații complexe, incerte și contradictorii.

Prezentăm câteva exemple de activități orientate spre formarea prin construcție proprie a unui proces de interiorizare a conceptelor discutate în diverse situații, pentru ca studentul să ajungă la constructe mentale funcționale.

Exemplu 1. Avantajele atitudinii nonconflictuale (AN) și dezavantajele atitudinii conflictuale (AC).

Principiul strategic: Nu manifestați niciodată atitudini conflictuale AC!

Obiectivele strategice:

1. Cunoașterea resurselor AN și a propriilor abilități pentru dezvoltarea atitudinii nonconflictuale DAN;

2. Orientarea și predispoziția către AN;

3. Extrapolarea principiilor pentru DAN.

În prima etapă studenții sunt rugați să extragă dintr-un bol de sticlă rolul de delfin sau rechin, fiind împărțiți în două grupuri. După ce analizează fișele primite, fiecare grup va înscena 5 situații imaginative de bullying prin prisma tipului de comportament relațional. Accentul formativ al strategiilor prezentate este consolidat de crearea situațiilor de dezvoltare a atitudinii nonconflictuale prin activități, tehnici de realizare, evaluări și transfer asupra altor situații de prevenire a bullyingului.

Instrucțiuni și tehnici de realizare:

I.

Tehnica „Eu am AC”

1. Propunem studenților să analizeze simptomele AC (Fișa nr.1).

2. Solicităm studenților să bifeze doar acele simptome, pe carte le recunoaște ca proprii.

3. Propunem să completeze fișa cu acele simptome AC, pe care le-a manifestat chiar și o singură dată.

4. Propunem studenților să analizeze simptomele bifate și să se întrebe dacă aceste rezultate sunt benefice pentru DAN sau suscită bullyingul.

38

Fișa nr.1. Simptomele AC

Simptomele atitudinii conflictuale:

Eu am tendințe spre negativism, atunci când________________________________________

Eu sunt supărat și furios, atunci când _____________________________________________

Eu nu am răbdare și sunt agresiv, atunci când_______________________________________

Eu am obsesia că toți îmi vor rău, de exemplu, când__________________________________

Eu sunt îngrijorat excesiv, atunci când____________________________________________

Eu simt o tensiune interioară, atunci când__________________________________________

Eu am sentimente de singurătate, atunci când _______________________________________

Eu am reacții exagerate la întâmplări banale, de exemplu, când _________________________

Eu am dificultăți de a cere ajutor în rezolvarea conflictului, de exemplu, când ______________

Eu am tendințe spre a mă preface că „nu, nu am nici o problemă”, „nu sunt nervos, ci doar un pic obosit”, atunci când_________________________________________________________

Eu simt că lumea mă invidiază __________________________________________________

Eu mă simt neimportant(ă)_____________________________________________________

Exemplu 2. Joc de rol „Rechin sau delfin”.

În prima etapă studenții sunt rugați să extragă dintr-un bol de sticlă rolul de delfin sau rechin, fiind împărțiți în două grupuri. După ce analizează fișele primite, fiecare grup va înscena 5 situații de bullying prin prisma tipului de comportament relațional.

Fișa nr.2

Rechinii

Criterii de analiză

Tendințe în relaționare

1. Relația

Toți sunt răi, slabi, proști, leneși, imorali,

Trebuie să fiu mai strict,

cu ceilalți

incorecți, conduși de instincte, nu apreciază

autoritar și să nu am încredere în

binele, înțeleg numai prin forță etc.

nimeni.

2. Relația

Societatea este văzută ca „o adunătură de

Pot încălca legile, normele,

cu societatea

oameni care nu știu ce vor”.

deoarece

pe

nimeni

nu-l

interesează nimic.

3. Relația

Eu sunt cel mai bun și mai deștept. Nu este

Trebuie să am mai multă

cu sine

vina mea că ceilalți sunt niște ratați.

grijă de mine, nimeni nu-mi

vrea binele.

4. Relația

Nu am colegi, am concurenți. Toți mă

Trebuie să-i înfrunt și să le

cu

mediul

invidiază și visează la funcția mea.

arăt unde este locul lor.

profesional

5. Relația

Eu merit mai mult, avantajele materiale nu

Trebuie să iau totul de la

cu valorile

pot fi pentru toți.

viață după principiul „Scopul

scuză mijloacele”.

Fișa nr. 3

Delfinii

Criterii de analiză

Tendințe în relaționare

1.

Relația

Toți suntem diferiți, nimeni nu-mi vrea rău,

Trebuie să am mai mare

cu ceilalți

de la fiecare avem ce învăță.

încredere în oameni și să

colaborez mai mult.

39

2.

Relația

Societatea este văzută ca „o casă comună și

Trebuie să respect legile și

cu societatea

deschisă pentru oameni” care garantează

normele.

drepturile.

3.

Relația

Nu sunt superior altora, am încredere în

Trebuie să depun mai mult efort

cu sine

mine, sunt om bun și cu demnitate.

pentru dezvoltarea personală.

4.

Relația

Colegii sunt prietenoși și oferă posibilități

Trebuie să fiu mai organizat și

cu

mediul

de dezvoltare profesională.

să

valorific

aptitudinile

profesional

profesionale.

5.

Relația

Moralitatea este mai presus de toate.

Pot face lucruri bune și trebuie

cu valorile

să-i ajut și pe alții.

În etapa a doua studenții sunt rugați să-și amintească despre componentele AN.

Apoi în timp ce primul grup prezintă situația de bullying, al doilea grup identifică AN sau AC pe care le exprimă fiecare jucător, conducându-se după schema afișată pe tablă (Figura 5).

Opiniile valoroase

față de conflict

Starea de spirt

ATITUDINEA

pozitivă asociată

NONCONFLICTU

conflictului

ALĂ

Intenția benefică

de a reacționa

Figura 5. Componentele atitudinii nonconflictuale (AN)

În optica celor relatate, vom analiza reflecțiile studenților prin care se va determina gradul de responsabilitate și nivelul de conștientizare atât a consecințelor distructive ale atitudinii conflictuale (AC), cât și tendințele spre adoptarea atitudinii nonconflictuale (AN) pentru prevenirea bullyingului.

În concluzie, trebuie să înțelegem că reacțiile pe care le avem la anumite evenimente sunt cauzate de filtrele noastre mintale prin care noi privim lumea pe o axă de bine sau rău, iar aici nu aș putea să o spunem mai bine decât au spus-o anticii: „Binele e bun atunci când e un bine adevărat”. Bineînțeles, conceptele consemnate ca „bine – valoare pozitivă” și „rău – valoare negativă” le utilizăm pentru a face o distincție între ce este bun și plăcut în raport cu ce este rău și neplăcut. În acest context, să ne întrebăm ca și Zic Ziglar [9]: „Putem crește copii buni într-o lume negativă?” În felul acesta, ne apropiem de ceea ce numim bunul simț, concept aproape uitat sau folosit doar declarativ. Responsabilitatea cadrului didactic depinde de caracterul integral al personalității, de normalitatatea intelectuală și psihică, de consistența morală. Cu certitudine, studenții pedagogi trebuie să învețe să-și asume responsabilitatea fără a încălca frontiera relațională a celuilalt, înțelegând că atitudinea de supunere agresivă, conflictele distructive, impunerii unor valori, comunicarea și relaționarea defectuoasă impulsionează spre apariția bullyingului. De aceea, postulăm cunoașterea și recunoașterea responsabilității ca valoare pedagogică în dezvoltarea atitudinii nonconflictuale, orientându-l pe student spre conștientizarea prevenirii bullyingului.

40

Bibliografie:

1. Albu G. Repere pentru o concepție umanistă asupra educației. Pitești: Paralela 45, 2005.

2. Callo T. Pedagogia practică a atitudinilor. Chișinău: Litera, 2014.

3. Floyd K. Comunicarea interpersonală. Iași: Polirom, 2013.

4. Mândâcanu V. Etica pedagogică praxiologică. Chișinău: Pontos. 2010.

5. Rosenberg M. Comunicarea nonviolentă. Chișinău: Editura Epigraf, 2005.

6. Țărnă E. Etica pedagogică. Curs universitar. Chișinău: UPS ”I. Creangă”, 2023.

7. Țărnă E. Valorile pedagogice ale dezvoltării atitudinii nonconflictuale a studenților din perspectiva integrării profesionale. Chișinău: UPS ”I. Creangă”, 2022.

8. Țărnă E. Conflictologia. Note de curs. Chișinău: UPS „I. Creangă”. 2019.

9. Ziglar Z. Putem crește copii buni într-o lume negativă? București: Curtea Veche, 2000.

41

EDUCAȚIA ANTI-BULLYING PRIN MESAJUL ETIC ȘI ESTETIC AL TEXTELOR

LITERARE

ANTI-BULLYING EDUCATION THROUGH THE ETHICAL AND AESTHETIC

MESSAGE OF LITERARY TEXTS

Goraș-Postică Viorica, dr. hab. prof. univ. Universitatea de Stat din Moldova Domnițeanu Aurelia, profesor, Școala Gimnazială”Prof. E.Panaitescu”Cudalbi, j. Galați

REZUMAT. În ultimii ani, toată lumea și-a îndreptat atenția către problema bullying-ului, elevii și studenții și-au făcut auzită vocea,iar adulții au inițiat legi și acțiuni de identificare și diminuare a acestui fenoomen. Violența școlară este pe larg răspândită, conform statisticilor internaționale, 8000 de adolescenți trebuie să facă față anual poverii bullying-ului. Pentru că societatea e în continuă schimbare și crește ponderea cyberbullying-ului, un grup de lucru internațional, format din Catedra UNESCO pentru Bullying și Cyberbullying, alături de Forumul Mondial Anti-Bullying(WAFM), au considerat oportună o definiție mai holistică și mai incluzivă a bullying-ului școlar.Aceștia au venit cu recomandarea pentru un învățământ incluziv ce ține cont de dimensiunile individuale, contextuale și sociale. Definiția extinsă permite o abordare mai largă și încurajează cooperarea dintre diverșii factori implicați.Propunerea nouă de definire se referă la faptul că bullying-ul este un proces social dăunător, caracterizat de un dezechilibru de putere, determinat de normele sociale și instituționale. Și, întrucât de incluziunea socială ulterioară a elevilor se ocupă în special școala, am considerat oportună o cercetare a situației de fapt într-o instituție educațională, aplicând un chestionar elevilor de gimnaziu, pentru a vedea în ce măsură se lovesc de acest fenomen și cum îi poate ajuta demersul educativ de la disciplina Limba și literatura română în prevenirea și diminuarea lui.

SUMMARY. In recent years, everyone turned thei rattention to the problem of bullying, pupils and students made their voice sheard, and adults initiated law sandactions to identify and reduce this phenomenon. School violence is widespread, based on recent statistic data, 8000 teenagers have to face the burden of bullying every year. Because society is constantly changing and cyberbullying is increasing, an international working group, formed by the UNESCO Chair for Bullying and Cyberbullying, together with the World Anti-Bullying Forum (WAFM), considered a more holistic and inclusive definition appropriate of school bullying. They came up with the recommendation for an integral education that takes into account the individual, contextual and social dimensions. The expanded definition allows a broader approach and encourages cooperation between the various factors involved. The new definition proposal refers to thefact that bullyingis a harmful social process, characterized by a power imbalance determined by social and institutional norms. And, since the subsequent social inclusion of students is mainly dealt with by the school, we considered it opportune to research the actual situation into educational institution, applying a questionnaire to secondary school students to see to what extent they encounter this phenomen on and how it can affect them helps the educational approach from the discipline of Romanian language andl iterature in order top revent andreduction it.

În ultimele decenii, se încearcă o acceptare a diversității umane, vorbindu-se des despre unitate în diversitate, despre valorizarea diversității, despre incluziune și toleranță. Cu toate acestea, un fenomen ce nu permite ca aceste noțiuni să fie asimilate și propagate este bullying-ul. Se fac eforturi pe diverse paliere, dar în continuare mediul școlar este punctul nevralgic al acestei probleme.[1,pag.11]

Datele statistice sunt în continuare îngrijorătoare: unul din trei elevi este victima bullying-ului la școală, în fiecare lună, la nivel global. În 2019, cel puțin 10% dintre elevii cu vârsta între 8 și 10 ani au fost 42

expuși cyberbullying-ului, procentul crescând la 20% pentru elevii cu vârsta între 12 și 14 ani, iar utilizarea excesivă în ultimii ani a dispozitivelor digitale a exacerbat cyberbullying-ul. Peste 8000 de adolescenți pe an trebuie să facă față poverii mentale de hărțuire, de diferite tipuri, iar un adolescent care este victima acestui fenomen va avea și rezultate nesatisfăcătoare la școală. Recent, tot mai des, școlile sunt puse în situația de a rezolva foarte multe probleme sociale, nefiind demult doar furnizor de cunoștințe la anumite discipline[2,pag.23]

În mod curent, bullying-ul este definit ca fiind un comportament intenționat, de intimidare, care apare în mod repetat și are la bază o percepție a unui dezechilibru de forțe. Acesta are patru forme de bază: bullying-ul fizic, bullying-ul verbal, bullying-ul relațional și cel cibernetic. Bullying-ul fizic se referă la actele de violență și include izbirea, loviturile cu pumnul, loviturile cu piciorul, ciupirea, scuiparea, trasul de păr, confiscarea sau distrugerea proprietăților unei persoane și tot ce presupune violență fizică vădită.

Bullying-ul verbal se materializează prin insultă, șicană, batjocură, amenințare, observându-se că și niște cuvinte pot produce daune pe termen lung. Bullying-ul relațional este o formă de bullying în care copiii își folosesc prietenia sau amenințarea de a pune capăt acesteia pentru a răni pe cineva. Acest tip de bullying duce și la excludere socială, ignorare, terorizare și răspândire de zvonuri. Bullying-ul cibernetic este forma de bullying ce include și tehnologia. Acesta este prejudicierea intenționată și repetată prin intermediul computerelor, al telefoanelor mobile sau al altor dispozitive electronice[3,pag.26].

Conform misiunii sale nobile, UNESCO este o organizație recunoscută care a acordat o atenție deosebită fenomenului, iar recent Catedra deBullying și Cyberbullying, în colaborare cu Forumul MondialAnti-Bullying(WABF), a condus un grup de lucru internațional pentru a crea o definiție mai holistică și mai inclusivă a bullying-ului școlar. Profesorul James O´Higgins Norman de la această catedră

explică necesitatea uunei noi definiții. Perspectivele evolutive au facilitat înțelegerea bullying-ului și de aceea e nevoie de o extindere a definiției. Cercetările arată că progresul în reducerea bullying-ului școlar este foarte lent, cu o scădere de doar 15% a ratei elevilor ce se confruntă cu bullying-ul, iar acest lucru justifică re-evaluarea înțelegerii și abordării bullying-ului, în special în societatea tot mai complexă, în care bullying-ul fizic și online se întrepătrund cu probleme personale și societale.

Grupul de lucru menționat a recomandat o abordare a bullying-ului, incluzând dimensiunile individuale, contextuale și sociale. Astfel, elaborarea unei definiții mai incluzive are potențialul de a elimina barierele academice și profesionale, încurajând cooperarea între sectoare și între cercetători, politicieni, educatori și elevi. Definiția revizuită furnizează o fundație solidă pentru a înțelege mai bine bullying-ul, în special în ceea ce privește cei mai marginalizați din cauza aspectului fizic, etniei, genului, clasei sociale sau orientării sexuale, printre altele. Bullying-ul are nevoie, prin urmare, de colaborare, doar împreună factorii implicați vor putea aprofunda înțelegerea fenomenului și vor putea aborda corect acest tip de comportament. Profesorul James O´Higgins Norman susține că își aliniază viziunea sa asupra bullying-ului cu Obiectivul de Dezvoltare Durabilă 4 al Națiunilor Unite- Calitatea Educației: ”Munca noastră privind bullying-ul și toate celelalte forme de violență școlară vizează asigurarea unei educații de calitate, incluzive și echitabile și promovarea oportunităților de învățare pe tot parcursul vieții pentru toți.”[4]

Sfatul grupului de lucru menționat pentru profesori este să nu accepte bullying-ul ca pe ceva normal, să fie mereu informați despre strategiile eficiente de prevenire și abordare promptă a oricăror incidente, să rămână vigilenți la semnele bullying-ului, să colaboreze cu colegii și părinții, să creeze un mediu de clasă sigur, încorporând empatia și conținutul anti-bullying în curriculum și în activitățile extrașcolare. În cazul nostru am raportat acest îndemn direct la mesajele etice și estetice ale textelor literare, pe care le cercetăm într-un studiu doctoral mai amplu.

Așadar, grupul de lucru a prezentat propunerea sa de definiție revizuită a bullying-ului școlar la WABF, organizat în octombrie 2023: Bullying-ul școlar este un proces social dăunător caracterizat de un dezechilibru de putere determinat de normele sociale și instituționale. De multe ori este repetat și se manifestă ca un comportament interpersonal nedorit între elevi sau personalul școlar, care provoacă daune 43

fizice, sociale și emoționale indivizilor sau grupurilor vizate și comunității școlare mai largi. Tot acești autori propun și o nouă clasificare[4]: bullying direct, ce include hărțuirea, urmărirea, farsele , amenințările și indirect, care se referă la hărțuirea cibernetică, zvonuri, informații private.

Această nouă definiție incluzivă a bullying-ului școlar aduce speranța că va contribui la deschiderea unui nou capitol în conversația globală despre natura și răspunsurile la bullying și cyberbullying. Pentru UNESCO, noua definiție a bullying-ului reflectă abordarea și munca pentru a asigura că școlile sunt medii de învățare sigure și suportive. Acest lucru înseamnă că pentru a pune capăt tuturor formelor de violență

școlară trebuie să înțelegem că aceste comportamente nu se întâmplă izolat, că există factori care conduc la violență și că este nevoie de o abordare integrală/holistică a educației[Ibidem].

În maniera noii viziuni asupra bullying-ului, am considerat oportună o cercetare efectivă asupra elevilor, în care să surprindem viziunea lor în prezent asupra fenomenului. Iar pentru că Programa de gimnaziu la Limba și literatura română din România conține și o componentă de valori și atitudini și se urmărește dezvoltarea competențelor de comunicare și a deprinderilor de interrelaționare [5], am încercat abordarea fenomenului de bullying din perspectiva etică și estetică a unor texte literare. Subiecții cercetării au fost elevii unui gimnaziu din mediul rural, la chestionar înregistrându-se 100 de răspunsuri. Chestionarul elaborat de noi s-a constituit din 12 itemi, 10 cu răspunsuri multiple și 2 - cu răspunsuri deschise (Anexa 1).

Astfel, deși școala noastră se află într-o comunitate rurală relativ mică, departe de oraș, o școală în care se fac în mod curent activități de informare și prevenție, profesorii având surse de referință în acest sens [1-4], am constatat că elevii nu sunt totuși străini de fenomenul de bullying. Chiar dacă majoritatea copiilor se simt bine în școală și în deplină siguranță, există un număr mic de copii care resimt stări de pericol/amenințări. Mai jos, reproducem figura cu răspunsuri la itemul 1 din Chestionar, care a avut caracter introductiv general, iar rezultatele au confirmat aserțiunile noastre de mai sus.

Același lucru se observă și la itemul 2, unde 7% dintre elevi își consideră colegii agresivi, restul simțindu-se în siguranță alături de aceștia, iar la itemul 3, 6% au recunoscut că se implică în situații conflictuale.

Fig.1. Autoevaluarea stării copiilor la școală

La itemul 4 se observă o diversitate de fenomene sesizate de ei (figura 2) . Răspunsurile la itemul 5 relevă că 45,9% dintre aceste situații sunt observate în sala de clasă, 28,6% pe holurile școlii, 17,3% au loc în curtea școlii și 8,2% în drum spre/de la școală.

44

Fig. 2. Fenomenele de bulling semnalate de respondenți

Este îngrijorător faptul că la itemul 6 au predominat elevii care nu spun nimănui atunci când observă aceste fenomene și doar o parte dintre ei anunță familia sau profesorii. Însă și mai alarmant am considerat că, în baza variantelor de răspuns la itemul 7, 13% au mărturisit că reacționează verbal, iar 4%

au recunoscut chiar că răspund cu agresiune fizică. Întrebările 8 și 9 au demonstrat că nu se întâmplă foarte des așa fenomene și că, odată semnalate, multe dintre ele s-au rezolvat. Considerăm că atât cultura organizațională a școlii, ca instituție incluzivă și prietenoasă [Cf.1], ne sprijină enorm în direcția dată, dar și formările profesorilor, predarea interactivă a textelor literare, cu accent pe dezbaterea rolului valorilor general-umane promovate de acestea (Anexa 2). La întrebarea cu numărul 10, elevii au enumerat ca suport în contextul discutat de noi, discipline precum: Educația socială, Consiliere și dezvoltare personală, Cultură civică, Limba și literatura română, disciplina opțională Lectura și abilitățile de viață și Educația muzicală. La întrebarea dacă un text citit îi ajută nemijlocit în problematica bullying-ului, au răspuns afirmativ peste 62%,răspunsuri care ne-au confirmat ipoteza de la care am pornit mini-studiul nostru: subiectele și mesajele etice și estetice ale textelor literare contribuie la prevenirea și diminuarea fenomenului de bulling în școală. Ultima întrebare a ne-a dezvăluit propuneri valoroase ale elevilor de soluționare a problemelor de bulling, în special, de pedepsire a celor ce recurg la violență în școală, lucru ce ne-a determinat să alegem o serie de texte ce promovează valori morale, în primul rând, toleranța și empatia, ca ei să înțeleagă că nu este o soluție doar să pedepsim, ci să educăm, să corectăm și să prevenim.

Textele recomandate de Programa școlară, dar și cele pe care le citesc copii pasionați de lectură, în particular, inclusiv la îndemnul profesorului și al părinților (Anexa 2), vor fi valorificate în continuare de noi pentru contracararea fenomenului și a educării stării de bine a elevilor, precum și a altor valori moral-creștine și atitudini de înțelegere, respect, prietenie, ajutor reciproc, implicare constructivă în soluționarea conflictelor etc. Astfel, atât textele din marii clasici, dar și cele din alte perioade, inclusiv din literatura contemporană, în care se regăsesc copii cu problemele și căutările lor, urmează a fi predate altfel, astfel încât mesajele etice și estetice, care sensibilizează sufletul copilului, să fie raportate la contexte specifice de viață cotidiană, prin care elevii să devină co-creatori de valori autentice, accesibile vârstei și încadrate aici și acum în situații de contracarare a unor probleme stringente și alarmante precum este bulling-ul, prin soluții inovative adecvate.

În concluzie, subliniem că educația anti-bulling prin mesajele etice și estetice alte textelor literare are un impact vizibil asupra dezvoltării conștiinței și comportamentului moral al elevilor. Experiența noastră pedagogică, în calitate de profesoare de Limbă și literatură română, dar și cea de autoare de studii, manuale și alte materiale didactice ne confirmă acest lucru și ne motivează să promovăm lectura ca ocupație intelectuală edificatoare de caractere umane sănătoase. Personajele literare, contextele inedite de viață, 45

chiar dacă, majoritatea au caracter ficțional, influențează schimbările pozitive de atitudine, oferind modele memorabile de viață, de relații și de sensibilitate culturală și interpersonală.

Bibliografie:

1.Gherguț A., Frumos L. Educația incluzivă.Ghid metodologic, Iași: Polirom, 2019

2.Senge P. Școli care învață, București: Editura Trei, 2016

3. Whitson S. Stop bullying,București: Editura Herald, 2014

4. Definirea bulling-ului. Disponibil: https://www.unesco.org/en/articles/defining-school-bullying-

and-its-implications-education-teachers-and-learnes. Accesat: 14.02.2024

5. Programa la Limba și literatura română, Gimnaziu, 2017, București: Ministerul Educației Naționale. Disponibil: https://www.programe școlare gimnaziu | Ministerul Educației, accesat: 10.02.2024

46

ANEXA 1 : CHESTIONAR

1. La școală te simți:

 Bine

 Amenințat

 Protejat

 În deplină siguranță

2. În școala ta colegii sunt:

 Prietenoși

 Agresivi

 Intoleranți

 Indiferenți

3. Ai fost implicat în situații conflictuale în școală:

 Foarte des

 Des

 Moderat

 Nu mă implic în astfel de situații

4. Ce fenomene de bullying ai observat în școala ta?

 Copil poreclit

 Copil exclus/marginalizat

 Copil împins/lovit

 Copil jignit

 Copil obligat să ofere bani

 Copil ofensat din cauza religiei/etniei

 Altele

5. Unde ai observat aceste fenomene?

 În sala de clasă

 Pe holurile școlii

 În curtea școlii

 În drum spre/de la școală

6. Cui ai spus când ai observat astfel de situații?

 Unui coleg

 Familiei

 Unui profesor

 Dirigintelui

 Nu am spus nimănui

7. Cum reacționezi când ești chiar tu ținta bullying-ului?

 Reacționezi verbal

 Reacționezi fizic

 Ignori

 Te ții departe de astfel de fenomene

8. Cât de des observi situații de bullying?

 Niciodată

 Des

 Uneori

 În fiecare zi

47

9. Ce observi după ce semnalezi o situație de bullying?

 Situația se îmbunătățește

 Bullying-ul încetează

 Cei în cauză sunt sancționați

 Nu se schimbă nimic

10. Numește trei discipline școlare care te ajută să înțelegi bullying-ul.

11. Crezi că o carte/un text citit te poate ajuta să identifici și să eviți bullying-ul?

 Da

 Nu

 Nu știu

12. Care crezi că sunt soluțiile pentru a diminua bullying-ul?

ANEXA 2. TEXTE RECOMANDATE PENTRU EDUCAȚIA ANTI-BULLING

1. Ioana Pârvulescu, Prietenul meu, Manual clasa a V-a, Editura Art Klett, 2019

2. Veronica D. Niculescu, Cum e lumea, Manual clasa a VII-a, Editura Art Klett, 2019

3. Matei Vișniec, Vrem să vă dăruim câte o fereastră, Manual clasa a VII-a, Editura Art Klett, 2019

4. Simona Antonescu , Prizonier la 12 ani, Manual clasa a VI-a, Editura Corint, 2023

5. Adina Popescu, Povestiri de pe Calea Moșilor, Editura Arthur, 2021

6. Alec Blenche , Un băiat de nota 10, Editura Univers, 2022

7.Adina Rosetti, O istorie cu gust de kiwi, Editura Arthur, 2023

8. Mircea Cărtărescu, Oracol, Manual clasa a VI-a, Editura Art Klett, 2022

9. Ioana Pârvulescu, Nu știu să mint, Manual clasa a VI-a, Editura Art Klett, 2022

10. Raluca Poenaru, Pericol, Editura Arthur, 2019

48

STRATEGII DE PREVENIRE ȘI COMBATERE

A FENOMENULUI BULLYING

Prof. LĂPTOIU Daniela-Nicoleta

Inspector școlar general adjunct, IȘJ Buzău

În zilele noastre, bullying-ul este un fenomen foarte răspândit, care se manifestă mai des decât ne-am dori să credem.. Acesta presupune agresiune, hărțuire fizică pe o perioadă extinsă de timp, fiind considerat un dezechilibru de putere între două persoane, în special copii. El reprezintă un comportament repetat și intenționat al unui agresor, care persecută, rănește, intimidează prin diferite forme o persoană ce devine astfel victimă. Este considerat de cercetători ,,un comportament care nu poate fi justificat în mod obiectiv și al cărui efect cumulativ este acela de a amenința, submina, constrânge, umili sau răni altă persoană sau proprietatea, reputația, stima de sine”. Se pare că bullying-ul a existat de când a apărut omenirea, însă nu era cunoscut sub această denumire. Cu cât omeniea s-a dezvoltat și a evoluat, cu atât s-au înmulțit cazurile de bullying, în special, în rândul copiilor și adolescenților.

Școala a avut întotdeauna un rol important în educația și evoluția copiilor noștri, iar cercetătorii au considerat-o ,,cheia pentru dezvoltarea cognitivă și sănătatea mintală și emoțională a copiilor”. De aceea, cei care lucrează în domeniul educației, au o mare responsabilitate față de copiii cu care își desfășoară activitatea. Deci, incontestabil, școala este cheia pentru aceasta, și lucrul care contează cel mai mult, este bunăstarea copiilor noștri, fiindcă ei reprezintă viitorul. Să nu uităm că viitorul se află, zilnic, în mâinile noastre, ale celor care lucrăm în educație și suntem datori să avem grijă de el.

Bullying-ul este o formă complexă de comportament agresiv și de violență și nu se oprește de la sine, fără

intervenție din exterior (Gugel, 2014). Pentru a fi considerat bullying, în esență, comportamentul trebuie să

îndeplinească anumite criterii: să aibă loc în mod repetat (agresiunile au loc de mai multe ori) și să se implice un dezechilibru al puterii (persoanele care agresează își folosesc fie forța fizică, fie răspândesc zvonuri sau adresează

cuvinte jignitoare și umilitoare persoanei agresate).

Este foarte important ca toți factorii implicați să înțeleagă rolul lor. Părinții trebuie să fie atenți la comportamentul copiilor, arătându-le sprijin și empatie, dacă se confruntă cu o astfel de problemă. Profesorii trebuie să sesizeze, la rândul lor, comportamentele neadecvate și să caute modalități pentru a le stopa. Copiii agresați vor avea neapărată nevoie de consiliere terapeutică pentru a înțelege mai bine fenomenul, pentru a putea dezvolta chiar ei mecanismul de combatere.

Ca profesor, trebuie să îi educi pe copii în stilul unității împotriva răului, să faci echipă cu părinții, consilierul și cu cei implicați în viața copiilor, pentru că numai astfel găsești pârghiile necesare eradicării acestui fenomen, care are ca victime, în special, copiii introvertiți, cei care nu au o bună comunicare cu profesorii, părinții sau colegii.

Profesorii, în special diriginții, în lucrul lor cu elevii la clasă, pot afla cum ar putea ca aceștia să se accepte unii pe alții, îi pot antrena în activități care să vizeze lucrul în grup, responsabilizându-i, căutând să le valorizeze punctele tari și să le valideze, încurajându-i și învățându-i permanent să fie empatici. Cheia pentru a lucra mai bine cu copiii este jocul de rol, situațiile în care pot fi puși să participe la diverse proiecte sau la ore de voluntariat, subliniind importanța includerii tuturor în astfel de activități.

O bună metodă pentru a cunoaște elevii în vederea aplicării unor tehnici cât mai bune de prevenire și combatere a bullying-ului este și aplicarea unui test rapid pentru descoperirea celor care au șanse să devină victime, deoarece aceștia pot fi ajutați să facă față propriilor sentimente, să-și facă prieteni și să se înțeleagă mai bine cu cei din jur, să comunice, să fie toleranți și să facă cunoscute mijloacele prin care se pot apăra atunci când se confruntă

cu situații de acest gen.

Stima de sine este o abilitate psihologică importantă, pe care elevii și-o pot dezvolta cu ajutorul profesorului, ajutându-i să devină mai încrezători și responsabili pentru a face față provocărilor societății, fără a 49

exagera și fără a o confunda cu îngâmfarea, superioritatea sau lipsa de respect. Stima de sine trebuie să se bazeze pe fapte și adevăruri, pe realizări și competențe, nu pe exagerări și neadevăruri. Aceasta este o atitudine pe care copiii o pot învăța, o abilitate ce ține de puterea personală și de stima de sine pozitivă și poate fi exersată atât la școală, cât și acasă cu ajutorul părinților.

Prevenirea agresiunii trebuie implementată permanent pentru a nu permite dezvoltarea unor situații de bullying și trebuie urmărită atent problema unei agresiuni care a avut loc, deoarece aceasta nu se încheie imediat.

Este important ca profesorul să țină permanent legătura cu elevii, atât cei agresați, cât și cu agresorii sau cu părinții acestora. De asemenea, comisia antibullying de la nivelul școlii trebuie informată ori de câte ori are loc un incident de bullying în cadrul școlii și nu trebuie ignorat un astfel de caz, ci trebuie atent monitorizat.

Abilitățile interactive îi ajută pe elevi să-și consolideze conștiința de sine, dar și conștiința față de ceilalți din grup, de aceea profesorul trebuie să îi sprijine, să ajute la crearea unui climat plăcut pentru o atmosferă de lucru cât mai eficientă, care să conducă la consolidarea grupului și la dezvoltarea empatiei. Acestea sunt menite să

imprime o dinamică pozitivă și duc la clădirea unor relații de prietenie între copii.

Un rol important în rezolvarea problemei îl are și conducerea școlii. Atitudinea directorului unității de învățământ trebuie să fie una fermă, spre a pune capăt violenței fizice și verbale din mediul școlar și punerea în aplicare a regulamentului cu privire la bullying și violență, regulament ce trebuie afișat în fiecare clasă și discutat cu elevii la fiecare început de an școlar sau ori de câte orisituația o impune. Aceștia nu trebuie să se rezume doar la disciplinarea elevilor agresivi, ci să le ofere consiliere și îndrumare de specialitate prin intermediul consilierului școlar.

Școala trebuie să se transforme într-o comunitate bazată pe încredere, în care participarea tuturor contribuie la asigurarea unui climat în care copiii să se simtă în siguranță. De aceea este necesară promovarea unor exemple de bună practică a școlilor care au inițiat grupuri de acțiune antibullying, pentru ca acest fenomen să fie prevenit sau diminuat în școli. De exemplu, alături de Consiliul Județean, Inspectoratul Școlar a participat la o campanie antibullying, inițiată de președintele Consiliului Județean, la care au fost invitate persoane publice, precum un cunoscut sportiv K1, un sportiv iubit de copiii de toate vârstele, care a transmis mesajul său cu privire la conștientizarea pericolului bullying-ului. Acesta le-a prezentat copiilor diferite forme de bullying cum ar fi bullyingul fizic (agresiune care implică rănirea, chiar și ușoară prin împingeri, lovituri , piedici etc.), bullyingul verbal (amenințări, umilințe, porecle, jigniri) sau bullyingul emoțional (excludere socială, zvonuri), amintindu-le și de bullyingul ce se poate realiza în mediul on-line ale cărui victime pot fi elevii și copiii de diferite vârste. Sute de elevi au învățat de la fostul luptător cum să scape de bullying și să se îndrepte mai bine către un sport, în cadrul dezbaterilor ce au avut loc pe această temă.

Nu în ultimul rând, Inspectoratul Școlar Județean a încurajat pregătirea profesorilor prin intermediul cursurilor realizate în parteneriate cu Casa Corpului Didactic sau cu diferite asociații, prin care și-a propus să creeze contextul de învățare în care cadrele didactice să dobândească abilitățile necesare pentru a recunoaște, interveni eficient și preveni situațiile de bullying de la nivelul unităților școlare din județul nostru.

Să nu uitam, așadar, că viitorul se află în mâinile noastre și suntem datori să avem grijă de educația lui!

BIBLIOGRAFIE

Tzvetina Arsova Netzelmann, Elfriede Steffan, Marina Anelova, Strategii pentru o clasă fără bullying,

Manual pentru profesori și personalul școlar, produs proiect , Salvați copiii, 2016

Mihaela Corina Bucur, ,, Prevenirea bullying-ului în instituțiile de învățământ”, articol publicat în revista International Journal of Legal and Social Order(IJLSO),2024

50

STRATEGIA INSTITUȚIEI DE EDUCAȚIE TIMPURIE PRIVIND ELIMINAREA

TENSIUNII EMOȚIONALE ÎN ACTIVITATEA PROFESIONALĂ A CADRELOR

DIDACTICE PREȘCOLARE

THE STRATEGY OF THE EARLY EDUCATION INSTITUTION FOR THE

ELIMINATION OF EMOTIONAL TENSION IN THE PROFESSIONAL ACTIVITY

OF PRE-SCHOOL TEACHERS

NADEJDA OVCERENCO,

doctor în pedagogie, conferențiar universitar,

Universitatea Pedagogică de Stat „Ion Creangă” din mun. Chișinău

e-mail: elpida_57@mail.ru, orcid id: 0000-0003-0048-2794

Adnotare. Activitatea profesională acoperă un strat uriaș de activitate umană, așa că este necesar un studiu cuprinzător al omului în contextul muncii profesionale. Articolul prezintă date ale studiului axat pe identificarea strategiei optime de eliminare a tensiunii emoționale în activitatea profesională a cadrelor didactice preșcolare. Tensiunea emoțională este unul dintre factorii care afectează negativ performanța cadrului didactic și succesul profesional. Pe baza datelor obținute se propune o strategie de lucru a conducerii instituții preșcolare cu cadrele didactice, care vizează atenuarea tensiunii emoționale, strategie managerială bazată pe principiile încrederii și bunăvoinței.

Abstract. Professional activity covers a huge layer of human activity, so a comprehensive study of man in the context of professional work is necessary. The article presents data from the study focused on identifying the optimal strategy for eliminating emotional tension in the professional activity of preschool teachers. Emotional tension is one of the factors that negatively affect the teaching staff's performance and professional success. Based on the data obtained, a working strategy of preschool management with teachers is proposed, aimed at alleviating emotional tension, a managerial strategy based on the principles of trust and goodwill.

Regula de aur a contemporaneităţii occidentale „Time is money”, presează omul zilelor noastre la o continuă „fugă” după succes, după îndeplinirea cât mai multor obiective într-o perioadă cât mai scurtă.

Fiind o resursă limitată, ființa umană a fost tratată ca orice altă resursă limitată, descoperită de om de-a lungul istoriei, și a început să fie exploatată la maxim. Aceasta tensiune continuă la care sunt supuse persoanele care activează în diferite domenii ale vieții, precum şi alţi factori ce vor fi discutaţi în continuare, a dat naştere fenomenului tensiunii emoționale [1, p. 23].

Provocările adresate societății contemporane, generate de procesele care se manifestă la scară

mondială - societatea cunoașterii, globalizarea, digitalitatea, ritmul schimbărilor tehnologice plasează

specialiștii din toate domeniile, inclusiv cadrele didactice preșcolare într-un alt sistem de referință în raport cu sine, cu mediul și societatea în care activează, solicitându-le demonstrarea competenței de a face față

tensiunii emoționale, la care sunt supuși în permanență.

51

Schimbările, transformările radicale și adaptarea la aceste metamorfoze reclamă o creștere a ponderii capitalului intelectual, care devine mult mai important decît cel fizic, etalându-și competitivitatea pe noile piețe ale cunoașterii, în care organizațiile se prezintă nu numai ca produse, ci, mai ales, cu valoare cognitivă

adăugată, toate acestea provocând prezența zilnică a unei tensiuni emoționale în activitatea socioprofesională.

În context, opțiunea unică pentru persoane și organizații este să învețe în permanență să facă față

tensiunii emoționale în activitatea profesională și să traducă învățarea în acțiune. În această perspectivă

rolul și responsabilitatea managerului institutional în eliminarea tensiunii emoționale care afectează

performanța cadrelor didactice devine fundamentală, iar strategia managerială a instituției de educație timpurie – axată pe dezvoltarea acelor competențe psihsociale ale cadrelor didactice care să le permită

acceptarea noilor provocări și adaptarea la ritmul schimbărilor, manifestîndu-se în acest sens în procesul de formare profesională continuă.

Or, tensiunea emoțională poate marca performanța, reușita, progresul în propria formare. Succesul aparține celor care înțeleg și interpretează schimbările, educîndu-și propria persoană într-un spirit dinamic modern, orientat spre gestionarea adecvată a tensiunii emoționale, prin valorificarea propriului potențial unic de care dispune.

În noile condiții de activitate a instituțiilor de învățământ în direcția eliminării tensiunii emoționale în activitatea profesională a cadrelor didactice se impune evaluarea personalității cadrului didactic cu accent pe individualitatea sa, pe trăsăturile specifice deosebite, care îl diferențiază, îi permite să se manifeste din plin la nivel instituțional, comunitar, național, internațional.

Conceptul de tensiune emoțională reprezintă starea intensă şi neplăcută cu efecte diverse asupra sănătăţii, performanţelor şi productivităţii specialistului unui domeniu special de activitate. Prin termenul de tensiune emoțională, autorul lucrării subînțelege „reacţia individuală şi totodată rezultatul interacţiunii dintre exigenţele instituției de învățământ privind evaluaea performanței cadrelor didactice pe de o parte şi resursele, competențele, capacităţile şi posibilităţile persoanei angajate pe de altă parte”.

Vom menționa că tensiunea emoțională nu este numai rezultatul unor evenimente majore în activitatea cadrului didactic, ci de asemenea al unor tensiuni şi presiuni zilnice. Acestă tensiune din urmă, prin frecvenţa lor, au un rol important în mediul profesional şi afectează mai mult individul, decât evenimentele negative majore, dar mai rare [2, p. 18-19].

Este important să se facă distincţie între tensiunea emoțională, care poate fi atât o stare emoțională

cu efecte benefice, cât și una cu efecte negative asupra sănătății și performanței cadrului didactic. În condiţiile în care o exigenţă a mediului profesional este motivantă pentru individ, aceasta acţionează ca un factor de tensiune emoțională pozitivă. În acelaşi timp, dacă o constrângere este percepută ca neplăcută, dificilă şi se manifestă permanent, ea poate conduce la o stare emoțioală cu efecte negative asupra activității profesionale a caddrului didactic.

Tensiunea emoțională mai poate fi definită și prin termenul „bagaj emoțional”. Este uneori folosit pentru a descrie fenomenul de a purta traume din trecut sau așa-numitele experiențe negative prin viață, relații sau o carieră. Este posibil să vezi acest lucru reflectat în postura cuiva, ca și cum ar duce o greutate insuportabilă. Îi poate împiedica chiar să avanseze în viață. Toată lumea poartă emoții neprocesate din experiențe într-o anumită măsură. Cu toate acestea, emoțiile care nu sunt tratate nu dispar pur și simplu.

Acestea pot afecta: felul în care te gândești despre tine, cum reacționezi la stres, bunăstarea ta fizică, relațiile tale cu ceilalți

Conform unui articol publicat de Healthline, activarea anumitor zone ale corpului poate declanșa aceste amintiri. Pentru acest lucru pledează Mark Olson, PhD, LMT, proprietarul și directorul Centrului Pacific pentru Conștientizare și Bodywork. „Emoțiile sunt generate în mod constant – subconștient sau conștient – ca răspuns la reactivarea amintirilor sau a obiectivelor nesatisfăcute”, spune Olson. „Atingerea zonei X este pur și simplu un stimul de încredere pentru a reconstrui modelul asociat cu acel eveniment 52

traumatic.” Atingerea poate aduce emoții sau o memorie poate crea senzații într-o anumită zonă a corpului.

În timp ce acest lucru este de obicei asociat cu o locație corporală, Olson crede că totul se întâmplă în creier.

Potrivit lui Bradley Nelson, DC, vibrațiile emoționale „blocate” fac ca țesuturile din jur să vibreze la aceeași frecvență, cunoscută sub numele de rezonanță. În cartea sa „Codul emoției”, Nelson scrie: „Fiecare emoție prinsă se află într-o locație specifică din corp, vibrând la propria sa frecvență.” Acest lucru te poate determina să atragi mai mult din acea emoție, spune el, creând o acumulare sau un blocaj. Totuși, poziția lui Nelson rămâne teoretică până când se pot face cercetări ulterioare. [8]

Tensiunea emoțională mai poate fi definită și ca un „sindrom general de adaptare” pentru a desemna un ansamblu de reacţii adaptative ale organismului la acţiunea nespecifică a unor „agresori”. Tensiunea emoțională este o stare emoțională ce ia naştere atunci când o persoană răspunde cererilor locului de muncă, familiei şi altor surse externe ca şi când acestea ar fi generate de nevoile sale interne, obligaţii şi autocritică.

Tensiunea emoțională, concepută drept sindrom general de adaptare, comportă trei stadii: de alarmă, de rezistenţă şi de epuizare.

Stadiul de alarmă este primul răspuns al organismului, acest proces însemnând „mobilizarea generală” a forţelor de apărare ale organismului. În faza acută a reacției de alarmă rezistenţa generală a organismului scade sub nivelul mediu. Răspunsul complet însă nu se reduce la reacţia de alarmă, căci, în cazul în care agentul nociv continuă să acţioneze, se produce starea de adaptare sau rezistenţă. Cu alte cuvinte, nici un organism nu se poate afla în starea de alarmă permanentă. Această reacţie iniţială este urmată în mod necesar de un stadiu de rezistenţă [3, p. 80-81].

Al doilea stadiu, cel de rezistenţă, se deosebeşte de primul prin reacţiile chimice şi fiziologice care se produc. După ce organismul s-a adaptat, în stadiul de rezistență, capacitatea de rezistenţă a organismului creşte peste cea medie.

Stadiul trei – cel de epuizare, se caracterizează prin faptul că dacă persoana este expusă mai mult timp acţiunii unui agent nociv, adaptarea obţinută dispare. Astfel se ajunge în al treilea stadiu ale cărui simptome seamănă cu caracteristicile stadiului de alarmă. În stadiul de epuizare rezistenţa este mai mică

decât cea medie.

Potențialii factori de tensiune emoțională din viaţa instituţiilor pot afecta aproape pe oricine în orice instituţie, în timp ce alţii par să afecteze numai pe cei care joacă anumite roluri.

Activiaea profesională a cadrelor didactice se caracterizează printr-un volum mare de obligațiuni și responsabilități îsoțite de o tensiune psihoemoțională ca urmare a suprasolicitărilor emoționale la locul de muncă. Emoțiile sunt tovarășul de zi cu zi al cadrelor didactice, influențând în mod constant toate faptele și gândurile acestora. Emoțiile nu numai că determină activitatea profesională a specialiștilor din domeniul educației timpurii, ci sunt ele însele determinate de această activitate. Puterea și natura manifestărilor emoționale depind de structura activității; starea de tensiune emoțională se caracterizează prin experiențe emoționale intense în timpul activității, atitudinea emoțională a unei persoane față de condițiile desfășurării acesteia.

Vom recunoaște, că cadrele didactice nu sunt sficient de bine pregătite pentru o posibilă

suprasolicitare emoțională; cunoștințele, abilitățile și calitățile personale adecvate necesare pentru a depăși dificultățile profesiei nu fac față provocărilor tensiunii emoționale [4; 5; 6].

Tensiunea emoțională se caracterizează prin modificări hormonale intense, secreţie masivă de adrenalină. Se produc de asemenea modificări morbide (hipertensiune, ulcere gastrice etc.). Tensiunea emoțională în activitatea profesională este provocată de emoţii prelungite datorate în primul rând frustraţiei, conflictelor, anxietăţii.

Există tensiune emoțională cauzată de suprasolicitare, dar şi tensiune emoțională generată de subsolicitare. O tensiune emoțională moderată antrenează şi stimulează performanța individuală, vitalitatea organismului. Caracterul nociv al tensiunii emoționale apare atunci când degradările produse sunt prea ample, depăşind capacităţile adaptative.

53

Tensiunea emoțională în activitatea profesională a cadrelor didactice inevitabil impune acţiuni de eliminare, prevenire, reducere şi contracarare a efectelor sale dăunătoare pentru sănătatea şi performanţa individuală și instituțională. În acest sens strategiile ce pot fi utilizate se conturează la nivelul instituției de educație timpurie şi al cadrului didactic în care acesta lucrează.

În această ordine de idei, tensiunea emoțională este inevitabilă în organizaţiile şi condiţiile vieţii moderne. Într-o anumită măsură această stare emoțională poate fi prevenită, efectele sale pot fi diminuate, dar nu pot fi eliminate în totalitate. Fără excepţie, în mediul instituțional educațional toate cadrele didactice preșcolare se confruntă cu o multitudine de factori generatori ai tensiunii emoționale în activitatea profesională, însa aceiaşi factori nu provoacă aceeaşi reacţie la fiecare cadru didactic în parte. Unii educatori par a se prăbuşi emoţional în faţa unor probleme pedagogice minore, în timp ce alţii, aparent, prosperă sub presiunea tensiunii emoționale.

Cadrele didactice care nu trăiesc stări negative când se confruntă cu probleme de ordin profesional sunt considerate a avea dezvoltată capacitatea numită rezilienţă. Un cadru didactic rezilient dă dovadă de abilitatea de a se reface, sau de a se ajusta cu uşurinţă în faţa unei tensiuni emoinale. Trei factori semnificativi mediază reacţia la factorii tensiunii emoționale: diferenţele de personalitate (tăria de caracter), susţinerea socio-profesională şi starea sănătăţii [2, p. 24-25].

Numeroase strategii pentru reducerea tensiunii emoționale sunt disponibile la nivelul instituției de educație timpurie. Între acestea un loc special îl ocupă comunicarea deschisă şi participarea la decizii, compatibilitatea persoana-post, instruirea adecvată, reproiectarea postului şi programele de asistenţă şi dezvoltare profesională. Comunicarea deschisă şi participarea la decizii constituie una din aceste strategii.

O strategie managerială de a trata problemele ce pot să apară la locul de muncă ce provoacă tensiunea emoțională înaltă este creşterea implicării educatorilor la luarea deciziilor [3, p. 109-110].

Baza teoretică și metodologică a cercetării noastre sa fundamentat pe abordarea sistematică a studiului tensiunii emoționale în activitatea profesională a cadrului didactic (V.V. Boyko, E.P. Ilyin, A.A.

Krylov, G.V. Sukhodolsky, V.D. Shadrikov).

Realizarea investigației s-a bazat pe ideile de umanizare a muncii, autorealizare în activitatea profesională și îmbunătățirea calității vieții pe baza tehnologiilor umanistice inovatoare. Scopul studiului nostru a constat în studierea caracteristicilor sferei emoționale a cadrelor didactice din domeniul educației timpurii în vederea dezvoltării unor metode și tehnici de ameliorare a tensiunii psiho-emoționale în vederea prevenirii epuizării emoționale, ceea ce astăzi s-a dovedit a fi o problemă destul de actuală. Am pornit de la acceptarea, la nivel ipotetic, a ideei că activitatea profesională a unui cadru didactic determină prezența unor caracteristici ale sferei emoționale, manifestate într-un nivel ridicat de anxietate, agresivitate și susceptibilitate la epuizare emoțională.

În conformitate cu scopul, am elaborat obiectivele cercetării: identificarea gradului și caracteristicilor epuizării emoționale a cadrelor didactice preșcolare; realizarea unei analize comparative a gradului de epuizare în rândul cadrelor didactice cu experiență de muncă diferită; studierea stimei de sine, anxietății, agresivității cadrelor didactice; identificarea relațiilor dintre datele obținute; dezvoltarea unei strategii de asistență managerială a cadrelor didactice din instituția de educație timpurie.

La studiu au participat cadre didactice preșcolare cu experiență didactică diferită: primul grup cu până

la 8 ani de experiență, al doilea grup cu mai mult de 16 ani de experiență. S-a constatat că educatorii sunt în general mulțumiți de profesia de pedagog și munca lor.

Nu a fost înregistrat un grad ridicat de nemulțumire față de profesia lor. O comparație a nivelului de burnout în grupuri arată că nivelul de burnout este statistic semnificativ diferit între educatorii cu până la 8

ani de experiență de muncă și cei cu mai mult de 16 ani de experiență. 95% dintre respondenții din al doilea grup au dezvoltat sau sunt în proces de a dezvolta anumite simptome de epuizare emoțională.

Simptomele predominante în burnout sunt: răspunsul emoțional selectiv inadecvat (18% în grupul 1

și 15% în grupul 2), aceasta sugerează că cadrul didactic încetează să mai perceapă diferența dintre două

54

fenomene fundamental diferite: manifestarea economică a emoțiilor și răspunsul emoțional selectiv inadecvat. Reducerea responsabilităţilor profesionale (14% în grupa 1, 12% în grupa 2) se manifestă în încercări de uşurare sau reducere a responsabilităţilor care necesită costuri emoţionale.

În al doilea grup de educatori (mai mult de 16 ani de experiență), se poate descoperi un astfel de simptom precum cel al extinderii sferei de salvare a emoțiilor. Această formă de protecție se realizează în afara domeniului profesional - în comunicarea cu rudele și prietenii. Familia este cea care devine prima victimă a acestui simptom de burnout.

Simptomul detașării emoționale a fost ușor reprezentat în ambele grupuri. Acest lucru poate indica faptul că educatorii nu și-au pierdut interesul față de ființa umană – copilul ca obiect de influențare educațională, și sunt capabili să răspundă emoțional formarea personalității acestuia.

Astfel, putem concluziona că munca unui cadru didactic din mediul educațional preșcolar este caracterizată de tensiune mentală și predispune la epuizare emoțională. Cadrele didactice preșcolare au tendința de a experimenta burnout sub formă de epuizare emoțională și reducerea responsabilităților profesionale. Epuizarea emoțională se caracterizează printr-o scădere pronunțată a tonusului energetic general.

Analiza corelației a relevat o relație pozitivă între epuizarea emoțională și creșterea nivelului de anxietate: disconfortul psihologic cauzat de dezvoltarea simptomelor de epuizare emoțională la cadrele didactice preșcolare se transformă într-un model de comportament anxios. Se poate presupune că educatorii experimentează adesea o stare dezechilibrată și anxietate. Un nivel ridicat de anxietate implică tensiune emoțională, căderi emoționale și apariția unor boli psihosomatice. Anxietatea poate fi considerată o sursă

de comportament agresiv; ea duce la lipsa de încredere a unei persoane în abilitățile sale de comunicare și creează relații conflictuale. O relație pozitivă a fost găsită și între burnout și nivelul de agresivitate în rândul cadrelor didactice. În rândul educatorilor, predomină tipuri de agresiune precum cea verbală, situațională

și autoagresiune. Un nivel ridicat de comportament agresiv a fost înregistrat la 40% dintre subiecți, ceea ce indică capacitate scăzută de adaptare și gestionare a tensiunii emoționale. Un nivel ridicat de agresivitate a personalității afectează comportamentul social, promovează competiția, conflictele cu ceilalți și interferează cu succesul activităților [7, p. 90-101]. Probabil, agresivitatea este o cale de ieșire din anxietatea internă existentă și tensiunea psiho-emoțională. Este de remarcat nivelul ridicat de autoagresiune în rândul educatorilor. O componentă a agresivității este emoția furiei. Se poate presupune că educatorii trebuie adesea să frâneze furia, indignarea și alte sentimente emoționale negative, astfel încât agresivitatea poate fi îndreptată spre ei înșiși și exprimată în diferite forme. Astfel, cadrele didactice preșcolare sunt limitate în formele de exprimare a furiei și sunt predispuse la detașare emoțională și la agresiune autodirijată.

Măsurarea nivelului stimei de sine în rândul cadrelor didactice a fost realizată după metoda descrisă

de E.V. Sidorenko. Gradul de nemulțumire față de sine este mai scăzut și, în consecință, stima de sine este mai mare în rândul educatorilor din grupa a doua (mai mult de 16 ani de experiență), dar nu a fost găsită o legătură semnificativă între burnout și stima de sine. Aparent, un nivel destul de ridicat de stima de sine în rândul cadrelor didactice preșcolare este asociat cu o înțelegere a importanței și semnificației muncii lor.

Semnele de epuizare emoțională a cadrelor didactice identificate în acest studiu indică necesitatea cunoașterii unor strategii de eliminare a tensiunii emoționale în activitatea profesională a educatorilor.

Folosind datele obținute, am elaborat o strategie managerială la nivel de instituție de educație timpurie care vizează eliminare/diminuarea tensiunii emoționale în activitatea profesională a cadrelor didactice preșcolare, reducerea nivelului de anxietate și agresivitate personală în rândul educatorilor.

Prima direcție de lucru este „Comunicare prietenoasă”. Scopul acestei direcții este de a dezvolta capacitatea de a construi relații bune cu oamenii. Obiectivele muncii în această direcție constau în eliminarea motivelor care împiedică stabilirea de contacte emoționale pozitive cu partenerii. Pentru a face acest lucru, este necesar ca cadrele didactice să posede competența de a monitoriza conținutul semantic al 55

emoțiilor reproduse, să demonstreze toleranță în relaționarea cu ceilalți diferiți de ei prin diverse modalități: acceptarea necondiționată a diferențelor unei alte persoane; limitarea „eu-ului” propriu sub aspect emoțional; dezvoltarea capacității de a nu reacționa violent la agresivitatea partenerului, oferind o reacție/răspuns intelectual; învațarea artei de a nu folosi agresivitatea ca apărare psihologică. Forme de lucru: training, consultații de grup.

A doua direcție de lucru: „Self-reglementare – self-îngrijire pentru asigurarea continuității traseului de autodezvoltare. Demersul în acestă direcție necesită a fi desfășurat în direcția studierii metodelor de autoreglare și autocontrol și are ca scop dezvoltarea capacității de a self-gestionare, de autoformare pentru depășirea dificultăților, de obținere a echilibrului psisoemoțional și posedării atitudinii adecvate față de problemele existente ale sistemului educațional. Este necesar să-i învățăm pe educatori să depășească

„sindromul activității însuflețite”, a zorului/grabei/vitezei cu care î-și realizează activitatea profesională, să

reducă anxietatea, să dea importanță unui stil de viață sănătos și să creeze premisele necesare pentru formarea unei culturi de self-ajutor și grija pentru dezvoltarea personală și profesională. Forme de lucru: consultații de grup (grupuri de avansare personală), consiliere psihologică individuală, terapie prin muzică, lucru cu literatură care ajută la stăpânirea abilităților de autoreglare.

A treia direcție de lucru: Managementul timpului. Strategiile de management al timpului implică

stabilirea obiectivelor care se doresc a fi îndeplinite şi a termenelor de realizare. Pentru aceasta trebuiesc urmaţi câţiva paşi: a)stabilirea valorilor; b)stabilirea obiectivelor; c)stabilirea ordinii de prioritate a obiectivelor

A patra direcție de lucru: Dezvoltarea rezilienţei, capacității cadrului didactic de a reveni la normalitate după o tensiune/epuizare emoțională.

Concluzii. În final vom menționa că, în condițiile moderne, este imposibil să eliminăm complet tensiunea și epuizarea emoțională în activitatea profesională a cadrelor didactice. Dar este posibil să se reducă impactul acestora asupra sănătății și performanței individuale. Deși aceasta este o problemă destul de complexă, care a provocat ca mulți profesioniști din sistemul educațional să părăsească profesia de pedagog, impactul negativ al acestui fenomen poate fi redus. În acest sens, pe lângă metodele de eliminare a tensiunii și depășire a epuizării emoținale propuse în mod tradițional, rolul comunicării interpersonale bine stabilite cu colegii, prietenii și membrii familiei pare deosebit de important. Autoeducația, dezvoltarea abilităților de autoreglare sunt la fel de importante. O atitudine binevoitoare și constructivă față de sine, o atitudine responsabilă față de propria viață și maturitatea emoțională sunt de o importanță majoră.

Tensiunea emoțională nu este neapărat un fenomen negativ. Un nivel moderat de tensiune poate fi chiar un important factor motivaţional sau poate fi o modalitate în dobândirea unei performanțe profesionale.

Considerăm importante caracteristicile instituționale asociate cu un nivel minim de tensiune emoțională în activitatea profesională, ceea ce contribuie la sporirea productivităţii muncii, performanței profesinale instituținale și individuale. Aceste caracteristici includ și dimensiunea valorică a culturii organizaţionale; explorarea strategiilor manageriale axate pe promovarea valorilor autentice ale instituției. Omul lumii moderne este un om al unei organizații concrete. Autorealizarea acestuia, în mod definitoriu, depinde de caracteristicele organizației, cultura organizațională, rolurile și relațiile, modul de comunicare, designul organizațional, care luate în ansamblu facilitează eliminarea tensiunii emoționale și stimulează

comportamentul eficient și pozitiv al cadrului didactic, asumarea liberă de responsabilități.

Strategia instituției axată pe promovarea valorilor mențioate are un impact direct asupra eliminării tensiunii emoționale în activitatea profesională a cadrelor didactice, sporirii performanțelor organizației și, implicit, a performanței individuale. Instituțiile publice educaționale sunt organizații de mentenanță, organizații care „învață” și produc „învățare”. Asigurarea unui raport optim între resurse şi nevoi, în condițiile concrete ale activității profesionale în care se face prezentă tensiunea emoțională, constituie o problemă centrală şi mereu actuală pe care instituția de învățământ iși propune să o rezolve. În acest sens, am plasat interesul nostru investigativ pe dimensiunea identificării strategiilor instituției de educație 56

timpurie de eliminare a tensiunii emoționale în activitatea profesională a cadrelor didactice preșcolare asupra performanței instituțioale și personale. Astfel, studiul a fost prefigurat de nevoia schimbării de atitudinii a cadrelor didactice preșcolare față de prezența unei tensiuni emoționale în activitatea profesională, modificarea comportamentului individual al cadrului didactic în vederea obținerii unei performanțe profesionale înalte, asigurării succesului profesional.

Bibliografie

1.

Baba A. I., Giurgea R. Stresul, adaptare şi patologie. Bucureşti: Editura Academiei Române. 1993. 212 p.

2.

Goupil G., Selye H . Înţelepciunea stresului. Bucureşti: Editura Coresi S.R.L., 1991.

164 p.

3.

Jean-Benjamin S. Stresul. Bucureşti: Ed. Meridiane. 1999. 160 p.

4.

Бойко В.В. Энергия эмоций, СПб, Питер, 2004, 473 с.

5.

Иванова Е.М. Основы психологического изучения профессиональной

деятельности: Учебное пособие, М.: изд. Моск. ун-та, 1987

6.

Кораблина Е.П. Концепция психологической подготовки к профессиональной

деятельности // Психологические проблемы самореализации личности/ под ред.

Коростылевой Л.А. – Спб.:Изд-во СПбГУ, 2007.Вып.11

7.

Орел В.Е. Феномен «выгорания» в зарубежной психологии: эмпирические

исследования и перспективы, Психологический журнал. № 1, 2001, с. 90-101

8.

https://ea.md/cum-sa-scapi-de-bagajul-emotional-si-tensiunea-care-il-insoteste

57

MODALITĂȚI DE MANIFESTARE A AGRESIVITĂȚII LA ELEVI

ÎN CONTEXT ȘCOLAR

THE WAYS OF AGRESSION MANIFESTATION AT PUPILS

IN SCHOOL ENVIRONMNET

RACU IULIA, profesor universitar, doctor habilitat,

Universitatea Pedagogică de Stat „Ion Creangă” din Chișinău

STANCIU MIRELA, doctor în psihologie, profesor psihopedagog,

Școala Profesională Specială „Trinitas” din Târgu-Frumos, România

REZUMAT. Articolul cuprinde cercetarea experimentală a modalităților de manifestare a agresivității la elevi. În eșantionul cercetării am inclus un număr de 269 de adolescenți: 143 adolescenți și 126

adolescente, cu vârste cuprinse între 14 și 19 ani. Pentru a investiga iritabilitatea și resentimentul la elevi am administrat Inventarul ostilității de A. Buss și A. Darkee. Ca rezultate am stabilit că iritabilitatea (23%) și resentimentul (10%) se întâlnesc frecvent la elevi. De asemenea am analizat comparativ modalitățile de manifestare a agresivității în funcție de variabila gen și variabila vârsta. Astfel vom menționa că

iritabilitatea (26,20%) și resentimentul (11,10%) sunt mult mai proeminente la eleve comparativ cu semenii acestora, elevii. În ceea ce privește aceste tipuri de agresivitate consemnăm o predominanță a iritabilității la elevii de 14 – 15 ani (12,20%) și resentimentului la elevii de 16 – 17 ani (32,20%).

Cuvinte-cheie: agresivitate, iritabilitate, resentiment, elevi

ABSTRACT. The article includes the experimental research of the ways of aggression manifestation at pupils. In our research were included 269 pupils: 143 boys and 126 girls aged between 14 and 19 years old.

In order to investigate the irritability, resentment and culpability we administrated the Hostility Inventory by A. Buss and A. Darkee. As results, we determine that irritability (23%) and resentment (10%) are specific for the pupils. We also analysed comparatively the frequencies for boys and girls and for pupils of different ages. According to the gender variable we can mention that irritability (26,20%) and resentment (11,10%) are more prominent at girls. Due to the age the irritability is more frequently among 14 – 15 years pupils and the high level of resentment more often among 17 – 17 years pupils.

Key-words: aggression, irritability, resentment, pupils

Un fenomen ce este în centrul atenției a cercetătorilor din diferite domenii este agresivitatea. Deși agresivitatea este un comportament ce caracterizează toate timpurile, în zilele noastre a atins cote maxime și îngrijorătoare. În psihologie există o varietate de studii cu referire la agresivitate (S. Freud, M. Klein, M.

Dougall, K. Lorenz, A. Bandura, L. Berkowitz, ș.a.), la modalitățile de manifestare a agresivității (L.

Berkowitz, R. Arket, E. Aronson, T. Wilson, G. Moser, A. Buss, ș.a.) și la caracteristicile pentru diferite vârste (G. Adams, M. Berzonsky, D. Papalia, F. Golu, E. Verza, U. Șchiopu, ș.a.). O categorie de vârstă ce experimentează agresivitatea este adolescența. Agresivitatea în adolescență poate fi condiționată de multipli factori printre care vom enumera: schimbările biologice, transformările în planul proceselor cognitive, grijile asociate cu achiziția identității. Alături de cele listate, vom menționa și provocările lumii contemporane: globalizarea, digitalizarea, migrația și divorțul părinților, accesul ușor la alcool, droguri, programe școlare din ce în ce mai exigente și dificile, etc.

58

Conform celor expuse am inițiat și realizat un demers experimental al modalităților de manifestare a agresivității (iritabilitatea și resentimentul) la elevii de liceu. Pentru a investiga iritabilitatea și resentimentul am administrat pe un eșantion de 269 de elevi de vârstă adolescentă (143 adolescenți și 126

adolescente, iar în funcție de dimensiunea vârstă: 90 de adolescenți cu vârsta cuprinsă între 14 – 15 ani, 90

de adolescenți de 16 – 17 ani și 89 adolescenți de 18 – 19 ani) Inventarul ostilității de A. Buss și A. Darkee

[5].

Prima dimensiune cercetată este iritabilitatea. Iritabilitatea este promptitudinea de a exploda la cea mai mică

provocare. Se manifestă ca o reacție negativă acută la un eveniment, acțiune sau situație. În comportamente poate lua forma: unor izbucniri de pierdere a firii, grosolănie / declarații agresive, conversații zgomotoase, încălcarea anumitor reguli și nemulțumire acută [1, 2, 3, 4].

23%

45%

32%

Redus

Moderat

Ridicat

Figura 1 prezintă frecvențele pentru iritabilitate a adolescenților.

Fig. 1. Distribuția rezultatelor privind variabila iritabilitate la adolescenți Frecvențele pentru iritabilitate a adolescenților se distribuie: aproape jumătate din adolescenți (45%) manifestă nivel redus de iritabilitate. Acești adolescenții sunt calmi, echilibrați și stabili emoțional, toleranți, empatici, răbdători, cu o ușoară adaptare la circumstanțe mai dificile și noi. Pot gestiona în manieră eficientă obstacolele și stresul. În anumite situații de criză, de anxietate sau atunci când sunt obosiți adolescenții pot manifesta iritabilitate [5].

Peste jumătate din adolescenți demonstrează nivel moderat și ridicat de iritabilitate (32% și 23%).

Iritabilitatea excesivă la adolescenți duce la comportamente deplasate și impulsive, precum și la frustrare exagerată. Adolescenții pot manifesta iritabilitatea în relațiile cu cei din jur, mai ales atunci când resimt anxietate, stări depresive sau stres. Astfel iritabilitatea poate afecta relațiile adolescenților. Adolescenții cu nivel moderat de iritabilitate devin irascibili, nervoși și supărăcioși mai ușor comparativ cu alți adolescenți.

Ei trăiesc stări moderate de tensiune, susceptibilitate, plictiseală, nerăbdare, înfuriere și neliniște. Sunt anumite situații în care adolescenții își pot tempera iritabilitatea înainte ca aceasta să afecteze relațiile cu cei din jur, rezultatele obținute, și înainte ca aceasta să-îi copleșească. Nivelul ridicat de iritabilitate se exteriorizează prin următoarele trăiri și simțiri: nevrozitate, supărare, surescitabilitate, nerăbdare, tensiune și neliniște excesivă. Ei pot fi nepoliticoși, grosolani, nerespectuoși și morocănoși. Iritabilitatea adolescenților poate fi o consecință a unei nemulțumiri de sine, a unui insucces, o renunțare la ceva important și semnificativ. Adolescenții mai prezintă și o adaptare deficitară la mediu și nu fac față stresului.

Adolescenții pot direcționa iritabilitatea spre alții sau spre propria persoană (se vor închide în sine și își vor reține emoțiile). Iritabilitatea canalizată spre alții provoacă probleme și conflicte în relațiile cu cei din jur

[5].

Cercetarea iritabilității continuă cu modul ei de manifestare la adolescenți în funcție de dimensiunea gen. Frecvențele adolescenților și adolescentelor pot fi vizualizate în figura următoare.

59

60%

50.30%

50%

38.90%

34.90%

40%

29.40%

26.20%

30%

20.30%

20%

10%

0%

Adolescenti Redus

Moderat

Ri A

didol

cat escente

Fig. 2. Distribuția rezultatelor privind variabila iritabilitate la adolescenți în funcție de dimensiunea gen

Atât la adolescenți, cât și la adolescente observăm o descreștere a frecvențelor odată cu intensificarea nivelului de iritabilitate. Cei mai mulți adolescenți (50,30%) prezintă nivel redus de iritabilitate, 29,40%

din adolescenți manifestă nivel moderat de iritabilitate, iar la 20,30% din adolescenți evidențiem nivel ridicat de iritabilitate. La adolescente: cele mai multe din adolescentele ce au format eșantionul cercetării (38,90%) demonstrează nivel redus de iritabilitate, 34,90% din adolescente au nivel moderat de iritabilitate, în timp ce la 26,20% din adolescente consemnăm nivelul ridicat de iritabilitate [5].

Doar nivelul redus de iritabilitate prevalează la adolescenți (50,30%), în timp ce nivelurile moderat și ridicat de iritabilitate se întâlnește în frecvențe mai mari la adolescente (34,90%, 26, 20%). Deși nu consemnăm diferențe de gen în manifestarea iritabilității la adolescenți, anume la adolescente constatăm frecvențele cele mai mari pentru nivelurile moderat și ridicat de iritabilitate. Având în vedere rezultatele expuse anterior pentru emoțiile negative (anxietate, stările depresive, culpabilitate, frustrare și rigiditate) și corelatele lor psihologice (agresivitate și unele tipuri de manifestare ale agresivității: agresivitatea indirectă

și suspiciunea) care descriu și caracterizează tabloul emoțional al adolescentelor și iritabilitatea se înscrie în experiența emoțională și comportamentală a acestora. O iritabilitate mai pronunțată la adolescente poate fi asociată cu aceeași factori explicativi menționați anterior în emoțiile negative și în corelatele lor psihologice (agresivitate, precum și a anumitor tipuri de agresivitate) [5].

Demersul experimental continuă cu frecvențele pentru iritabilitate a adolescenților în funcție de dimensiunea vârstă. Manifestarea iritabilității în toate cele trei forme de intensitate la adolescenții de 14 –

15 ani, adolescenții de 16 – 17 ani și adolescenții de 18 – 19 ani sunt ilustrate în figura 3.

48.90%

48.30%

50%

37.80%

40%

32.20%

33.70%

30%

32.20%

30%

18.90%

18%

20%

10%

0%

14 - 15 ani

16 - 17 ani

18 - 19 ani

Redus

Moderat

Ridicat

60

Fig. 3. Distribuția rezultatelor privind variabila iritabilitate la adolescenți în funcție de dimensiunea vârstă

La adolescenții de 14 – 15 ani frecvențele adolescenților se repartizează: aproape jumătate din ei (48,90%) prezintă nivel redus de iritabilitate, 32,20% din adolescenți dau dovadă de nivel moderat de iritabilitate, iar pentru 18,90% din adolescenți este definitoriu nivelul ridicat de iritabilitate. În cazul adolescenților de 16 – 17 ani: celor mai mulți din adolescenți (37,80%) le este specific nivelul redus de iritabilitate, în timp ce pentru fiecare al treilea din adolescenți este caracteristic nivelurile moderat și ridicat de iritabilitate (30% și 32,20%). La adolescenții de 18 – 19 ani observăm aceeași tendință ca și în cazul adolescenților de 14 – 15 ani: o descreștere a frecvențelor odată cu intensificarea nivelului de iritabilitate: 48,30% din adolescenți manifestă nivel redus de iritabilitate, 33,70% din adolescenți demonstrează nivel moderat de iritabilitate și pentru 18% din adolescenți este particular nivelul ridicat de iritabilitate [5].

În toate categoriile de vârste investigate nivelul redus de iritabilitate are cele mai înalte frecvențe (48,90% din adolescenții de 14 – 15 ani, 37,80% din adolescenții de 16 – 17 ani și 48,30% din adolescenții de 18 – 19 ani). În cazul nivelului moderat de iritabilitate vom menționa că cei mai mulți din adolescenții de 18 – 19 ani (33,70%) și adolescenții de 14 – 15 ani (32,30%) se caracterizează prin acest nivel, în timp ce o frecvență mai mică atestăm la adolescenții de 16 – 17 ani (30%). În cazul nivelului ridicat de iritabilitate atestăm că adolescenții de 14 – 15 ani și adolescenții de 18 – 19 ani au frecvențe apropiate (18,90% și 18%), iar un număr mult mai mare din adolescenții de 16 – 17 ani (32,20%) manifestă nivel ridicat de iritabilitate

[5].

După testul T-student identificăm diferențe semnificative statistic pentru iritabilitate între rezultatele adolescenților de 14 – 15 ani (M=1,70) și rezultatele adolescenților de 16 – 17 ani (M=1,94), (T=2,035, p≤0,05), cu media mai mare pentru adolescenții de 16 – 17 ani. Vom consemna că anume adolescenții de 16 – 17 ani demonstrează nivel mai ridicat de iritabilitate. Datele obținute pentru iritabilitate se înscriu în stările psihoemoționale negative caracteristice adolescenților de 16 – 17 ani în care se regăsește anxietatea, stările depresive, precum și corelatele lor psihologice (agresivitatea, agresivitatea fizică și suspiciunea).

Iritabilitatea adolescenților de 16 – 17 ani poate fi conceptualizată prin schimbările adolescenței evidențiate anterior pentru emoțiile negative și corelatele lor psihologice (agresivitate și tipuri de agresivitate) [5].

Resentimentul reprezintă o reacție emoțională inadecvată și negativă a unei persoane în fața unor evenimente, relații pe care le consideră ofensive și nedrepte. Resentimentul mai poate fi înțeles și ca sentimentele de gelozie față de alții adesea la nivel de ură. Este, de cele mai multe ori, o trăire de supărare, necaz față de lume pentru o tratare incorectă (imaginară sau reală) [1, 2, 3, 4]. Pentru a evidenția resentimentul la adolescenți am administrat Inventarul ostilității de A. Buss și A. Darkee. Frecvențele adolescenților pentru nivelurile resentimentului pot fi analizate în figura următoare: 10%

35.70%

54.30%

Redus

Moderat

Ridicat

Fig. 4. Distribuția rezultatelor privind variabila resentiment la adolescenți Frecvențele adolescenților se repartizează după cum urmează: 35,70% din adolescenți au nivel redus de resentiment. Adolescenții sunt liniștiți, cumpătați, cuminți, domoliți, reținuți și stăpâniți. În relațiile cu 61

cei din jur și în activitățile în care sunt implicați manifestă empatie, întrajutorare, se bucură sincer și umil pentru succese și reușitele altora. Atitudinile pozitive, armonioase, de încurajare și de acceptare de care dau dovadă contribuie la relații frumoase și o coeziune a grupului din care aceștia fac parte [5].

Un număr impunător din adolescenți manifestă nivel moderat și ridicat de resentiment (64,30%).

Prezența resentimentului în formă evidentă este demobilizator și nefavorabil întrucât dezechilibrează

adolescentul și are numeroase consecințe în plan fizic și psihic. Resentimentul puternic determină un comportament contrar modului în care sunt adolescenții. Totodată, resentimentul este o problemă pentru relațiile sociale și le influențează în mod nefavorabil. Adolescenții cu nivel moderat de resentiment dau dovadă de tensiune, dispoziție proastă, amărăciune, antipatie, ranchiună și adversitate. Ei pot fi foarte sensibili și se pot simți răniți de orice. În domeniul relațiilor interpersonale par a fi mai puțin sociabili și sunt în concurență vădită cu colegii și semenii. Resentimentul în modul cel mai accentuat de manifestare se exprimă la adolescenți prin: gânduri urâte despre cei din jur, vorbitul pe la spate, bârfitul, amintiri despre o anumită umilință sau o nedreptate suferită, ostilitate, mânie, furie, uneori se poate ajunge chiar la tendințe sadice. Alături de cele evidențiate vom mai puncta: dorința de a fi singur, minimalizarea contactelor cu cei din jur precum și retragerea și izolarea socială. Simțindu-se nedreptățiți ei pot sabota proiectele sau acțiunile altcuiva [5].

În continuare am examinat frecvențele adolescenților pentru resentiment în funcție de dimensiunea gen. Frecvențele pentru resentiment a adolescenților și adolescentelor sunt ilustrate în figura 5.

53.10%

55.60%

60%

37.80%

33.30%

40%

20%

9.10%

11.10%

0%

Adolescenti Redus

Moderat

Ri Adol

dicat escente

Fig. 5. Distribuția rezultatelor privind variabila resentiment la adolescenți în funcție de dimensiunea gen

La adolescenți frecvențele se repartizează: mai mult de o treime din adolescenți (37,80%) demonstrează nivel redus de resentiment, peste jumătate din adolescenți se caracterizează prin nivel moderat de resentiment (53,10%), în timp ce un număr mic de adolescenți (9,10%) manifestă nivel ridicat de resentiment. Frecvențele adolescentelor oscilează în jurul nivelului moderat de resentiment (55,60%), 33,30% din adolescente prezintă nivel redus de resentiment și la 11,10% din adolescente întâlnim nivel ridicat de resentiment [5].

Comparând frecvențele adolescenților cu cele ale adolescentelor vom scoate în evidență următoarele tendințe: doar nivelul redus de resentiment prevalează la adolescenți (37,80%) comparativ cu adolescentele (33,30%). Nivelul moderat de resentiment și nivelul ridicat de resentiment sunt mai caracteristice adolescentelor (55,60% și 11,10%) spre deosebire de adolescenți (53,10% și 9,10%). Vom conchide că

frecvențele adolescenților pentru resentiment reflectă că atât adolescenții cât și adolescentele manifestă

resentimentul în aceeași măsură [5].

Demersul investigațional a continuat cu analiza frecvențelor pentru resentiment la adolescenți în funcție de dimensiunea vârstă. Frecvențele pentru resentiment la adolescenții de 14 – 15 ani, adolescenții de 16 – 17 ani, adolescenții de 18 – 19 ani sunt reprezentate în figura 6.

62

70%

61.10%

56.20%

60%

45.60%

42.20%

50%

40%

31.10%

33.70%

30%

12.20%

20%

7.80%

10.10%

10%

0%

Redus

Moderat

Ridicat

14 - 15 ani

16 - 17 ani

18 - 19 ani

Fig. 6. Distribuția rezultatelor privind variabila resentiment la adolescenți în funcție de dimensiunea vârstă

Adolescenții de 14 – 15 ani, cei de 16 – 17 ani și 18 – 19 ani prezintă frecvențe diferite pentru nivelurile redus, moderat și ridicat de resentiment. La adolescenții de 14 – 15 ani, pentru cei mai mulți din adolescenți este specific nivelul redus și moderat de resentiment (42,20% și 45,60%), în timp ce pentru 12,20% din adolescenți este particular nivelul ridicat de resentiment. La adolescenții de 16 – 17 ani observăm că: 31,10% din adolescenți demonstrează nivel redus de resentiment, mai mult de jumătate din adolescenți (61,10%) au nivel moderat de resentiment, iar pentru 7,80% din adolescenți este definitoriu nivelul ridicat de resentiment. Și la adolescenții de 18 – 19 ani se păstrează aceeași constatare ca și la adolescenții de 14 – 15 ani și cei de 16 – 17 ani. Pentru cei mai mulți din adolescenți este particular nivelul redus și moderat de resentiment (33,70% și 56,20%), iar 10,10%

din adolescenții de 18 – 19 ani au nivel ridicat de resentiment [5].

Studiul comparativ a frecvențelor evidențiază următoarele tendințe: pentru nivelul redus de resentiment consemnăm o descreștere a frecvențelor de la adolescenții de 14 – 15 ani (42,20%) spre adolescenții de 16 – 17

ani (31,10%), și o creștere ușoară a acesteia în rândul adolescenților de 18 – 19 ani (33,70%). Pentru nivelul moderat de resentiment cea mai ridicată frecvență o întâlnim la adolescenții de 16 – 17 ani (61,10%), fiind urmați de adolescenții de 18 –19 ani (56,20%) și adolescenții de 14 – 15 ani (45,60%). Nivelul ridicat de resentiment este caracteristic pentru un număr mic de adolescenți (14 – 15 ani: 12,10%, 16 – 17 ani: 7,80% și 18 – 19 ani: 10,10%). Analiza descrisă ne permite să remarcăm că resentimentul este caracteristic pentru toate categoriile de adolescenți indiferent de vârsta acestora [5].

Ca finalitate a demersului experimental al modalităților de manifestare a agresivității la elevii de liceu vom formula următoarele concluzii: cel mai puternic din modalitățile de manifestare a agresivității la adolescenți se evidențiază iritabilitatea (23%). Conform dimensiunii gen vom puncta că iritabilitatea (26,20%) și resentimentul (11,10%) prevalează la adolescente comparativ cu adolescenții. O altă comparație a fost cea pe dimensiunea vârstă. Conform dimensiunii vârstă vom conchide că iritabilitatea este mai proeminentă la adolescenții de 14 – 15 ani (12,20%), în timp ce experiența resentimentului (32,20%) este trăită mai puternic de adolescenții de 16 – 17 ani.

Bibliografie

1. Bloch H., Chemama R., Depret E., Gallo A., Leconte P., Le Ny J., Postel J., Reuchlin M. Marele dicționar al psihologiei, tr. de: A., Ardeleanu, S., Dorneanu, N., Baltă, ș.a. București: Trei. 2006. 1358 p.

2. Popescu-Neveanu P. Dicționar de psihologie. București: Albatros. 1978. 387 p.

3. Sillamy N. Dicționar de psihologie. Tr. de L. Gavriliu. București: Univers Enciclopedic Gold, 2000. 352 p.

4. Sion G. Psihologia vârstelor. Ed. a IV-a. București: Fundația României de Mâine. 2007. 256 p.

5. Stanciu M. Emoțiile negative la adolescenți și modalități de diminuare. Teză de doctor în psihologie.

Chișinău. 2023. CZU 159.922.8(043.3)

63

DEZVOLTAREA PERSONALITĂȚII ÎN TIMPUL

CRIZEI PREADOLESCENȚEI

PERSONALITY DEVELOPMENT DURING

THE PREADOLESCENT CRISIS

Racu Igor, profesor universitar, doctor habilitat în psihologie,

Universitatea Pedagogică de Stat „Ion Creangă” din Chișinău

REZUMAT

În acest articol sunt prezentate rezultatele unui studiu teoretico-experimental a dezvoltării personalității în timpul desfășurării celei mai pronunțate și dificile crize în procesul dezvoltării psihice și formării personalității - criza de la 13 ani. În cercetarea experimentală au participat 200 de preadolescenți în vârstă

de 13 ani, a câte 100 educați în familii complete și incomplete. Au fost studiate în aspect comparativ în funcție de variabila tip de familie următoarele particularități de personalitate: accentuările de caracter, ostilitatea, stima de sine ș.a. care pot și provoacă declanșarea în școală a bullying-ului. Prin cunoașterea și diminuarea particularităților date de personalitate se poate diminua fenomenul bullying-ului școlar.

Cuvinte-cheie: vârsta preadolescentă, criza la 13 ani, familii, complete, familii incomplete, bullying ABSTRACT

This article presents the results of a theoretical-experimental study of personality development during the development of the most pronounced and difficult crisis in the process of psychic development and personality formation - the 13-year-old crisis. 200 13-year-old pre-adolescents participated in the experimental research, 100 each educated in complete and incomplete families. The following personality characteristics were studied in a comparative aspect according to the family type variable: character accentuations, hostility, self-esteem, etc. which can and do cause bullying to occur in school. By knowing and reducing the particularities of personality, the phenomenon of school bullying can be reduced.

Keywords: preadolescent age, crisis at 13, families, complete, incomplete families, bullying Varietatea de evenimente de natură socială, politică și economică provoacă adesea instabilitate psihică masivă în societate și o creștere a tensiunii sociale, crescând numărul de situații stresante. Cei mai vulnerabil la schimbările care se produc în societatea contemporană în continuu sunt preadolescenții(10/11-14/15 ani). Vârsta dată fiind considerată cea mai dificilă perioadă stabilă în procesul dezvoltării psihice și formării personalității în ontogeneză [1,2,3]

Pornind de la lucrările marelui psiholog Л. Выготский, majoritatea cercetătorilor consideră

perioada preadolescentă ca fiind „a doua naștere” a individului. Cu adevărat, schimbările, transformările care au loc în această perioadă de dezvoltare sunt atât de radicale, încât putem vorbi despre un nou nivel în dezvoltarea psihică și formarea personalității, absolut deosebit de ceea ce a fost anterior. În mod special trebuie să menționăm faptul, că cele mai radicale schimbări se produc în timpul desfășurării crizei de la 13

ani care are loc exact la mijlocul perioadei stabile de dezvoltare, despre care vorbim. În scurt timp(momentul de apogeu în declanșarea crizei +- 6 luni) preadolescentul se transformă, schimbă în mod radical. Neoformațiunile centrale noi psihologice care apar în timpul crizei determină faptul, că

preadolescentul se ridică la un nou nivel, deosebit, net superior celui anterior. De fapt, este vorba despre o altă personalitate, incomparabilă cu cea de până la criza de la 13 ani. Formațiunea centrală nouă psihologică

64

care apare și determină întreaga personalitate, activitate, viață psihică este sentimentul maturității.

Preadolescentul se consideră a fi matur și cere recunoașterea acestui fapt de către cei din jur, înainte de toate din partea părinților acasă, profesorilor la școală etc. [4].

În același timp, trebuie să menționăm faptul, că „revoluția” care se produce în procesul dezvoltării psihice și formarea personalității în timpul crizei este un proces cu multe și diverse probleme, greutăți, conflicte pe interior și exterior care sunt greu de gestionat în mod independent de către preadolescent.

Înainte de toate este important să înțelegem, că în acestă perioadă de timp preadolescentul cel mai mult are nevoie de susținerea amplă din partea omului matur(părinți, profesori, educatori etc) pentru a reuși cu bine depășirea crizei și soluționarea cu succes a tuturor obstacolelor, problemelor cu care el se confruntă.

Preadolescentului îi este cu mult mai greu în comparație cu adulții care interacționează, comunică cu el.

Anume într-o situație socială de dezvoltare (SSD după Л. Выготский) favorabilă se reușește trecerea relativ liniștită prin această criză și se asigură o dezvoltare ascendentă continuă a personalității la vârsta preadolescentă[3,4].

Schimbările care se produc, transformările radicale în personalitatea preadolescentului dau naștere și unor structuri de personalitate mai puțin dorite. Vorbim aici despre creșterea gradului de anxietate, agresivitate, ostilitate, timiditate, conflicte, neîncrederea în sine, autoapreciere scăzută, denaturări în componenta cognitivă și afectivă a conștiinței de sine etc. Toate ele pot provoca și provoacă apariția și declanșarea bullying-ului în această perioadă de vârstă. Ținem să menționăm, că fenomenul dat nu este unul nou, recent apărut în școală, gimnaziu, liceu etc. În viziunea noastră acest fenomen a fost prezent și în perioadele precedente de dezvoltare a societății, dar, evident este, că în prezent crește numărul de cazuri de bullying la diferite etape de dezvoltare ale copilului în condițiile școlii dar și în afara acesteia.

Cele menționate ne-au determinat să studiem unele trăsături de personalitate ale preadolescentului în timpul desfășurării crizei de la 13 ani care, în viziunea noastră, pot determina procesul creșterii cazurilor de bulying în această perioadă de vârstă.

Scopul cercetării date constă în studierea particularităților de dezvoltare a personalității preadolescentului în timpul desfășurării crizei de de la 13 ani.

Ipoteza cercetări: dezvoltarea personalității preadolescentului în timpul crizei de la 13 ani are anumite particularități în funcție de variabila situația socială de dezvoltare(familii complete și incomplete).

Eșantionul cercetării a fost constituit din 200 de preadolescenți de 13 ani, a câte 100 din familii complete și familii incomplete.

Instrumentele diagnostice administrate:



Chestionarul caracterologic (K.Leonhard, H.Schmiescheck).



Inventarul de ostilitate (A. Bass și A. Darkee).

Chestionarul caracterologic (K.Leonhard, H.Schmiescheck) a fost conceput pentru identificarea accentuărilor caracteriale. Chestionarul se bazează pe teoria personalităților accentuate elaborată de K.

Leonhard care a identificat 10 tipuri de personalități accentuate, care sunt destul de arbitrar împărțite în două grupe: accentuări de caracter (blocat, pedant, demonstrativ, excitabil) și accentuări de temperament (hipertimică, emotivă, anxioasă, cicloidă, distimică, exaltată). Chestionarul cuprinde 88 de întrebări și 10

scale corespunzător anumitor accentuări de caracter: Hipertimie; Excitabil; Emotiv; Pedant; Anxios; Ciclotimic; Demonstrativ; Dezechilibrat; Distimia; Exaltat.

Inventarul de ostilitate (A. Bass și A. Darkee) evaluează ostilitatea și tipurile de ostilitate la preadolescenți. Scalele testului sunt: Negativism (NE); Resentiment (RE); Ostilitate indirectă (IN); Atentat (AT); Suspiciune (SU); Iritabilitate (IR); Ostilitate verbală (VE);

Rezultate.

Prin intermediul administrării Chestionarului caracterologic (K.Leonhard, H.Schmiescheck) au fost determinate frecvențele manifestării accentuărilor de caracter la preadolescenți studiați Accentuarea de tip 65

hipertim s-a constatat cu următoarele frecvențe: nivel înalt 7% (14 persoane); nivel mediu – 43% (86

persoane); nivel scăzut - 50% (100 persoane). Deci, doar la 7% din numărul total de subiecți am înregistrat nivel înalt de manifestare a a acestui tip de accentuare.

Tipul hiperexitabil a fost înregistrat cu următoarele frecvențe: nivel înalt 26% (52 subiecți); nivel mediu – 36% (72 subiecți) și nivel scăzut - 48% (96 de preadolescenți). Predominant este nivelul scăzut.

Tipul emotiv: nivel înalt 34% (68 de subiecți); nivel mediu – 26% (52 de subiecți) și nivel scăzut -

40% (80 de preadolescenți). Predomină nivelul scăzut.

Accentuarea de tip hiperperseverent a fost înregistrată la nivel înalt la 25% (50 subiecți); nivel mediu

– 26% (52 preadolescenți) și nivel scăzut - 49% (98 subiecți). Predomină nivelul scăzut.

Tipul de accentuare anxios: nivel înalt 24% (48 persoane); nivel mediu – 56% (112 subiecți); nivel scăzut - 20% (20 preadolescenți). Predomină nivelul mediu.

Accentuarea de caracter de tip ciclotimic: nivel înalt 30% (60 subiecți); nivel mediu – 50% (100

preadolescenți); nivel scăzut- 20% (40 persoane). Predomină nivelul mediu.

Tipul de accentuare demonstrativ: nivel înalt 15% (30 persoane); nivel mediu – 56% (112 subiecți); nivel scăzut - 29% (58 preadolescenți). Predomină nivelul mediu.

Accentuarea de tip nestăpânit: nivel înalt 33% (66 persoane); nivel mediu – 46% (92 subiecți); nivel scăzut - 21% (42 preadolescenți). Predomină nivelul mediu.

Tipul distimic: nivel înalt 23% (46 persoane); nivel mediu – 52% (104 subiecți); nivel scăzut - 25%

(50 preadolescenți). Predomină nivelul mediu.

Accentuarea de caracter de tip exaltat: nivel înalt 30% (60 persoane); nivel mediu – 45% (90

subiecți); nivel scăzut - 25% (50 preadolescenți). Predomină nivelul mediu.

Rezultatele prezentate ne permit să constatăm că în rândul preadolescenților studiați(în timpul desfășurării crizei de la 13 ani) tipul de accentuare a caracterului nestăpânit este cel mai pronunțat în rândul preadolescenților la 33% (66 persoane); 30% (60 subiecți) dintre preadolescenți au un tip exaltat de accentuare a caracterului; 30% (60 persoane) dintre preadolescenți au o accentuare a caracterului de tip ciclotimic, ceea ce îi caracterizează ca fiind instabili emoțional; 26% (52 subiecți) dintre preadolescenți manifestă tipul hiperexact de accentuări de caracter; 24% (48 subiecți) au o accentuare de caracter de tip anxios; 23% (46 persoane) au un tip distimic de accentuare a caracterului; tipul emotiv de accentuare a caracterului predomină la 34% (68 persoane) dintre preadolescenți; 25% (50 persoane) au o accentuare de caracter de tip hiperperseverent; tipul demonstrativ este caracteristic pentru 15% (30

persoane); 7%(14) preadolescenți au manifestat accentuarea de caracter de tip hipertimic.

Accentuări de caracter

50%

56%

56%

60%

49%

50%

52%

48%

50%

43%

46%

45%

25%

36%

40%

34%

26%

33%

40%

26%

30%

29%

30%

26%

25%

24%

23%

25%

30%

20%

20%

21%

15%

20%

7%

10%

0%

Nivel înalt

Nivel mediu

Nivel scăzut

Fig. 1. Manifestarea accentuărilor de caracter la preadolescenții de 13 ani

66

Rezultatele descrise privind tipurile de accentuări de caracter manifestate de preadolescenți în timpul declanșării crizei de la 13 ani, în viziunea noastră, poate fi conceput ca unul din motivele care determină

fenomenul bullying-lui în această vârstă, prezența și frecvența acestuia.

Dat fiind compoziția eșantionului care a fost format din preadolescenți din familii complete și incomplete, în cele ce urmează vom analiza rezultatele în funcție de această variabilă.

Tipul de accentuare hipertim este caracteristic pentru 6%(6 subiecți) din familii complete și 8% (8

persoane) din familii incomplete.

70%

60% 56%

58%

36%

50%

48%

48%

50%

44%

36%

40%

30%

40%

40% 30%

40%

40%

34%

36%

32%

24%

30%

30%

32%

30%

20%

25% 24%

18%

20%

20%

20%

12%

10%

4%

0

0%

Nivel înalt

Nivel mediu

Nivel scăzut

Fig. 2. Manifestarea accentuărilor de caracter la preadolescenți din familii complete

Tipul de accentuare hiperexact a fost constatat la 20%(20 subiecți) din familii complete și 32% (32

subiecți) din familii incomplete. Diferența estre de 12%.

Accentuarea de caracter de tip emotiv: familii complete - 26% (26 persoane) în comparație cu 24%(24 subiecți) din familii incomplete.

Tipul de accentuare hiperperseverent: 18% (18 persoane) din familii complete și 32% (32 subiecți) din familii incomplete.

Tipul de accentuare anxios: 20%(20 subiecți) din familii complete și 28%(28subiecți) din familii incomplete.

Accentuarea de tip ciclotimic: 20% (20 preadolescenți) din familii complete și 40%(40 subiecți) din familii incomplete.

Tipul demonstrativ: 16% (16 persoane) din familii complete și 14% (14 persoane) din familii incomplete.

Accentuarea de tip nestăpânit: 32% (32 persoane) din familii complete și 34% (34 persoane) din familii incomplete.

Tipul de accentuare distimic: 18% (18 subiecți) din familii complete și 28% (28 subiecți) din familii incomplete.

Tipul de accentuare exaltat: 24% (24 preadolescenți) din familii complete și 36% (36 preadolescenți) din familii incomplete.

67

80%

72%

44%

70%

62%

64%

56%

60%

50% 32%

52%

46%

50%

50%

40%

40%

40%

40%

32%

34%

36%

36%

28%

28%

28%

28%

30%

18%

16%

18%

20%

10%

10%

4%

12%

14%

10%

0%

0%

Nivel înalt

Nivel mediu

Nivel scăzut

Fig. 3. Manifestarea accentuărilor de caracter la preadolescenții din familii incomplete

Rezultatele prezentate în funcție de variabila SSD (tipul de familie: completă/incompletă) ne permit să constatăm că preadolescenții în timpul desfășurării crizei de la 13 ani, educați în familii incomplete sunt mai mult predispuși la comiterea actelor și a comportamentului ostil, agresiv, manifestă mai frecvent violență, iritabilitate, irascibilitate, furie, deci sunt cei care mai frecvent sunt actorii bullyingului școlar.

Prelucrarea statistică a rezultatelor a fost realizată prin administrarea testului parametric t-Student și a confirmat concluzia formulată mai sus. Au fost obținute diferențe statistic semnificative la următoarele tipuri de accentuări în funcție de tipul de familie(completă/incompletă): hipertim: t = 2,13, p = 0,05; hiperexact: t = 1,79; p = 0,01; hiperperseverent: t = 2, 21, p = 0,05; distimic: t = 1,96, p = 0,01; anxios: t = 2,43, p = 0,01; ciclotimic: t = 1,74, p = 0,01; exaltat: t = 2.21, p = 0,01; nestăpânit: t = 2,13, p = 0,01.

Inventarul de ostilitate (A. Bass și A. Darkee). În continuare vom prezenta și analiza rezultatele obținute de preadolescenții de 13 ani privind manifestarea ostilități: negativismul, resentimentul, ostilitatea indirectă, atentatul, suspiciunea, iritabilitatea, ostilitatea verbală. În plus, a fost determinat indiciul general de ostilitate a individului.

Reacții ostile

64

64

7000%

57

54

6000%

44

5000%

40

42

40

4000%

32

35

31

35

24

3000%

23

25

24

14

14

2000%

1000%

32%

3

0%

Nivel scăzut

Nivel mediu

Nivel înalt

Fig. 4. Manifestarea reacțiilor ostile la preadolescenții de 13 ani

68

Analiza datelor cu privire la reacțiile ostile la subiecții studiați sunt următoarele: atentatul – nivel scăzut 32% (64 persoane), nivel mediu – 44% (88 persoane), nivel înalt – 24% (48 persoane); ostilitatea indirectă – nivel scăzut 14% (28 subiecți), nivel mediu – 32% (64 subiecți), nivel înalt – 54% (108 subiecți); iritabilitatea – nivel scăzut 3% (6 persoane), nivel mediu – 57% (114 persoane), nivel înalt – 40% (80

persoane); negativismul – nivel scăzut 23% (46 subiecți), nivel mediu – 35% (70 subiecți), nivel înalt – 42%

(84 subiecți); resentimentul – nivel scăzut 5% (10 persoane), nivel mediu – 31% (62 persoane), nivel înalt –

64% (128 persoane); suspiciunea – nivel scăzut 25% (50 subiecți), nivel mediu – 35% (70 subiecți), nivel înalt – 24% (48 subiecți); ostilitatea verbală – nivel scăzut 24% (48 persoane), nivel mediu – 14% (28

persoane), nivel înalt – 64% (128 persoane).

Cele mai pronunțate sunt resentimentul (tipic pentru 64% dintre subiecți) și ostilitatea verbală (64%

dintre preadolescenți); 54% dintre preadolescenți manifestă ostilitate indirectă.

Indicele general al ostilității obținut de preadolescenți este prezentat în figura ce urmează: Indicele ostilității

14%

54%

32%

Nivel scăzut

Nivel mediu

Nivel înalt

Fig. 5. Manifestarea ostilității generale la preadolescenții de 13 ani

54%(108 preadolescenți) au manifestat nivel înalt de ostilitate care se manifestă față de părinti,profesori, alți elevi; 32% (64 preadolescenți) au nivel mediu de ostilitate și 14%(28

preadolescenți) manifestă nivel scăzut de ostilitate.

Nivelul ridicat de ostilitate obținut de preadolescenții studiați, în opinia noastră, poate fi un alt motiv care determină fenomenul bullying-ului în rândul elevilor de această vârstă.

V-om prezenta rezultatele la testul de ostilitate în funcție de SSD(familie completă/incompletă): Medii

8.25

10

6.86

8.07

8

6.18

6.46

6.06

6.24

5.5

4.94

6

3.64

4

4.15

4

2.47

2.97

2.53

2.59

2

0

familii complete

Familii incomplete

69

Fig. 6. Valorile medii privind manifestarea ostilității la preadolescenți din familii complete și incomplete

Prelucrarea statistică a rezultatelor realizată prin intermediul testului parametric t - Student ne-a permis să constatăm diferențe statistic semnificative la toți indicii instrumentului diagnostic administrat dat:

Tabelul 1. Diferențele statistice la testul de ostilitate

Reacții ostile

Familii

Familii

t

p

complete (medii)

incomplete (medii)

Atentatul

2.47

6.18

1,79

0,001

Ostilitatea

2.97

5.50

2,37

0,001

indirectă

Iritabilitatea

4.94

6.86

2,65

0,001

Negativismul

2.53

3.64

1,18

0,001

Resentimentul

2.59

4.00

3.17

0,001

Suspiciunea

4.15

6.46

4,23

0,001

Ostilitatea

6.06

8.25

4,18

0,001

verbală

Indicele general

6.24

8.07

2,37

0,001

al ostilității

Preadolescenții din familii incomplete, în comparație cu semenii lor educați în familii complete care se caracterizează printr-un nivel mai scăzut de manifestare a ostilității, manifestă o tendință de a exprima ostilitatea prin diferite forme, inclusiv și prin folosirea forței fizice. Ei sunt iritabili, impulsivi, încăpățânați, manifestă negativism. Mai frecvent anume acești preadolescenți sunt subiecții violenței manifestate în școală.

În contextul celor expuse, concluzionăm că în acest articol am prezentat rezultatele unei cercetări experimentale privind studiul unor posibile cauze a apariției și declanșării în școală a bullying-ului ca fenomen intens abordat în știința contemporană. Am studiat în cercetare unele trăsături de personalitate la preadolescenți în timpul crizei de la 13 ani, realizând și comparația experimentală în funcție de variabila SSD(familii complete/incomplete de educație). Evident este, că sunt necesare intervenții psihologice bine organizate cu preadolescenții, dar și cu elevii de alte vârste, în vederea diminuării fenomenului bullyng-ului școlar. Problema dată v-a constitui subiectul unui alt studiu pe care intenționăm să-l prezentăm în viitorul apropiat.

BIBLIOGRAFIA

1. GOLU, F. Manual de psihologia dezvoltării. O abordare psihodinamică. Iași: Polirom.

2015.

2. RACU, Ig. Psihodiagnoza. Statistica psihologică. Chişinău: UPS „Ion Creangă”, 2017.

3. RACU, I., RACU, Iu. Psihologia dezvoltării. Chișinău: UPS „Ion Creangă”. 2013.

4. ВЫГOТСКИЙ, Л.С. Психoлoгия paзвития челoвекa. М.: Смысл; Эксмo. – 2005.

70

VALORIFICAREA STRATEGIILOR DIDACTICE ÎN PREVENIREA ȘI

COMBATEREA FENOMENULUI DE BULLYING LA ELEVII NIVELULUI PRIMAR

DE ÎNVĂȚĂMÂNT

Valentina Ciobanu, dr., conf. univ

UPS ”Ion Creangă” din Chișinău

ORCID: 0000-0001-7323-6629, ciobanu.valentina@upsc.md

REZUMAT

În acest articol este abordată problema prevenirii și combaterii fenomenului de bullying la elevii nivelului primar de învățământ prin diverse strategii didactice.

În scopul prevenirii și combaterii bullyingului la elevii nivelului primar de învățământ este necesar ca toate cadrele didactice să organizeze diverse activități, aplicând cele mai eficiente strategii didactice ca: discuția liberă, dezbaterea, jocul de rol etc.

Aplicarea acestor strategii în diverse activități didactice le va da posibilitatea elevilor să-și analizeze propriul comportament și să știe cum să procedeze în situațiile în care se confruntă cu fenomenul de bullying, pentru a fi ajutați.

Cadrele didactice pot preveni și combate fenomenul de bullying prin lecturarea textelor literare accesibile elevilor, dar și prin analiza comportamentului personajelor din diverse opere literare.

Cuvinte cheie: bullying, strategii didactice, discuția liberă, dezbaterea, jocul de rol.

SUMMARY

ENHANCING DIDACTIC STRATEGIES IN PREVENTING AND

FIGHTING THE BULLYING PHENOMENON IN PRIMARY SCHOOL PUPILS

Valentina Ciobanu, PhD, Associate Professor

”Ion Creangă”SPU, Chișinău

ORCID: 0000-0001-7323- 6629

ciobanu.valentina@upsc.md

The present article deals with the problem of preventing and combating the phenomenon of bullying among primary school pupils through various didactic strategies.

In order to prevent and combat bullying in the above mentioned environment, it is necessary for all teachers to involve in organizing activities applying some of the most effective didactic strategies: free discussion, debates, role play, etc. By applying these strategies in various didactic activities, students will be given the opportunity to analyze and determine on how to proceed in situations where they face bullying, in order to be helped. Teaching staff can prevent and combat the phenomenon of bullying by reading to pupils literary texts accesible to them but also by analyzing the behaviour of characters from various literary works.

Key words: bullying, didactic strategies, free discussion, debate, role play.

71

În ultima perioadă se vorbește tot mai frecvent despre fenomenul de bullying. Această problemă

devine tot mai des discutată atât în mass media, cât și în instituțiile educaționale.

„Bullyingul este o forma de comportament agresiv in care cineva agresează, hărțuiește, persecută sau intimidează în mod intenționat si repetat o altă persoană” [4].

Astăzi termenul bullying este frecvent utilizat în limba română, dar provine din limba engleză și se traduce hărțuire, agresiune și intimidare.

Pentru prevenirea și combaterea fenomenului de bullying, care se observă tot mai frecvent la elevii nivelului primar de învățământ, este necesar ca toate cadrele didactice să identifice și să aplice cele mai eficiente strategii didactice. Este foarte important ca la această vârstă să le explicăm elevilor ce acțiuni include și când comportamentul e considerat bullying.

Cadrele didactice care activează în domeniul învățământului primar trebuie să explice elevilor că fenomenul de bullying are loc atunci când o persoană sau un grup se comportă intenționat și repetat astfel, încât să facă pe cineva să se simtă rănit, ofensat, jenat.

Referindu-ne la conceptul de bullying, vom menționa că ”există 4 tipuri:

 Bullying verbal caracterizat de acțiuni verbale rău intenționate, cum ar fi: tachinarea, porecle, insulte, jigniri, amenințarea;

 Bullying fizic presupune rănirea fizică, amenințare, lovire, împingere, îmbrâncire, bătaie, gesturi obscene;

 Bullying social se referă la lezarea reputației sau a relațiilor unei persoane, influențarea altor persoane de a nu fi prieteni cu acea persoană, bârfitul, lansarea și răspândirea zvonurilor despre aceasta, punerea ei într-o situație stânjenitoare în public;

 Bullying electronic este forma de bullying prin folosirea tehnologiilor digitale și se poate întâmpla pe rețelele de socializare, pe platformele de schimb de mesaje și de telefoane mobile.

Exemple de cyberbullying sunt: răspândirea minciunilor sau postarea de fotografii jenante ale cuiva, transmiterea de mesaje supărătoare, intimidante sau de amenințări etc.” [4].

Un obiectiv important pentru cadrele didactice din învățământul primar este să identifice strategii didactice concrete prin care putem contribui la stoparea acestui fenomen.

Pentru a preveni și combate diverse forme de ”bullying”, atunci când observăm sau bănuim un asemenea comportament, una dintre strategiile didactice pe care o putem aplica este discuția liberă.

Discuția liberă este o formă de dialog care sporește interesul elevilor pentru comunicare.

Una dintre variantele discuției libere în scopul prevenirii și combaterii bullyingului pretinde alegerea întrebărilor care urmează să fie adresate elevilor, care fie că sunt victime, agresori sau spectatori.

Este foarte important ca învățătorul, înainte de a realiza o astfel de discuție liberă cu elevii, să se informeze cum îi poate ajuta pe aceștia să aibă un comportament adecvat. Discuțiile cu elevii trebuie să fie obișnuite, pentru a ști mai bine ce se întâmplă cu elevii în drum spre casă, în pauză sau în curtea școlii. Cadrele didactice care activează în școlile primare trebuie să aibă mare grijă de echilibrul emoțional al elevilor.

Realizarea discuțiilor libere trebuie să fie organizate în corespundere cu particularitățile de vârstă, propunându-le elevilor diverse teme cu acest subiect. Este binevenit ca învățătorul să anunțe elevii din timp tema de discuție, pentru ca aceștia să se informeze.

Pentru ca asemenea discuții să fie eficiente, cadrele didactice trebuie să fie atente cum vor începe discuția, să anunțe tema, oferind elevilor diverse întrebări pentru a-i provoca la discuție.

În aceste discuții libere vom începe cu cele mai simple întrebări care pot fi adresate elevilor nivelului primar de învățământ:

- Cum înțelegeți cuvântul bullying?

72

- V-a făcut cineva din elevii clasei voastre să vă simțiți răniți, înjosiți, ofensați?

- Vi s-a întâmplat să aveți un comportament neadecvat cu unii colegi doar pentru a vă

distra?

- Vă amintiți o situație când ați râs de un copil mai slab sau mai mic ca voi?

- Vă simțiți în siguranță când veniți sau plecați de la școală?

Considerăm că asemenea discuții libere trebuie realizate în fiecare clasă, pentru a preveni și combate bullyingul. Este important să se realizeze discuții libere, înainte ca asemenea situații să apară

în clasă.

Propunem cadrelor didactice ca după organizarea unei discuții libere să solicite elevilor să

formuleze unele concluzii.

Realizând asemenea discuții cu elevii nivelului primar de învățământ, vom contribui și la formarea competenței de comunicare dialogată, întrucât orice discuție conține atât întrebări, cât și răspunsuri. În cadrul acestor discuții cu elevii claselor primare, în special clasele III -IV-a, cadrele didactice trebuie să fie atente la conținutul discuției, dar și la comportamentul elevilor privind ținerea unei conversații.

O altă variantă de discuții prin care am putea aborda problema bullyingului ar putea fi și discuțiile

exploratorii care pot fi organizate diferit în clasele primare. Discuțiile exploratorii realizate cu elevii nivelului primar de învățământ pot conține și diverse sarcini. Acestea pot fi de identificare în mediul școlar a unui comportament, a unui tip de bullying.

În cadrul discuțiilor exploratorii rolul învățătorului este decisiv, deoarece anume acesta poate fi un model de discuție corectă.

O discuție exploratorie poate fi realizată în baza lecturii unui text literar, propunându-le sarcina să identifice în text spre exemplu un tip de bullying - bullyingul verbal.

O altă strategie didactică eficientă în scopul prevenirii și combaterii fenomenului de bullying la elevii nivelului primar de învățământ pe care o propunem cadrelor didactice este dezbaterea.

În opinia Alinei Pamfil „dezbaterea nu este decât simpla confruntare de opinii sau, altfel spus, o abordare a unei teme incitante din perspectiva unor poziții opuse. Dezbaterea are valențe formative ce trec dincolo de formarea unor deprinderi de exprimare și de susținere a opiniei” [3, p. 126].

Pentru elevii nivelului primar de învățământ termenul de dezbatere este mai dificil de înțeles.

Chiar dacă ei nu sunt încă pregătiți pentru a se implica activ în procesul unor dezbateri, propunem ca la această vârstă să începem cu explicația acestui termen, întrebându-i cum înțeleg noțiunea de dezbatere și să-i implicăm să-și expună și să susțină opinia privind fenomenul de bullying.

În clasele primare putem organiza o dezbatere în baza unui text literar care tratează tema bullyingului. Înainte de a realiza o asemenea dezbatere cadrele didactice propun elevilor să aleagă texte literare sau să lectureze un text în care este descris fenomenul de bullying. Este foarte important ca la alegerea textului să ținem cont de particularitățile de vârstă a elevilor.

Cadrul didactic trebuie să ”atragă elevii către lectură prin alegerea unor texte potrivite vârstei”[5].

Un text literar pe care îl putem propune elevilor claselor primare pentru dezbateri poate fi

„Vasile Porojan” de Vasile Alecsandri. Înainte de a începe dezbaterea, învățătorul poate preciza, dacă elevii au fost vreo dată martorii sau persoane afectate de bullying. Realizarea dezbaterii în baza textului literar „Vasile Porojan” de Vasile Alecsandri poate începe cu următoarele întrebări:

- Ați auzit cuvântul ”dezbatere”?

- Cum înțelegeți acest cuvânt?

O modalitate de a realiza dezbaterea în baza unui text literar poate fi organizată, propunându -

le elevilor să identifice fragmentul din „Vasile Porojan” de Vasile Alecsandri, unde este descris fenomenul de bullying.

73

Exemplu: ” Singura deosebire ce exista între noi doi consta între aceea că pentru fărădelegile noastre copilărești, numai Porojan era pedepsit de către jupâneasa din casă, mama Gahița! Câte bătăi a mâncat el, sărmanul pe socoteala mea!… De-abia scăpat din mâinile jupânesei cu chica topor și cu obrajii bujorați de palme, el alerga la mine și, uitând usturimea, mă îndemna să ne jucăm în puf. Eu îl mângâiam, dându-i câteva parale turcești ca să cumpere aliviță, pentru care Porojan era în stare să-și vândă căciula, dacă ar fi avut-o, și eu în stare să-mi dau papucii din picioare”.

Cadrul didactic poate să-i conducă pe elevi să identifice ce tip de ”bullying” este descris în text. Este foarte important ca să le solicităm elevilor să identifice cine în acest text este agresorul și cine este victima.

În scopul de a preveni și a combate fenomenul de bullying la elevii nivelului primar de învățământ este binevenit ca învățătorul să solicite elevilor să-și expună opinia privind comportamentul personajelor din text, argumentând modul cum ar acționa ei în o asemenea situație.

De asemenea, este bine să le solicităm elevilor să-și analizeze comportamentul lor în o situație similară textului lecturat.

Altă modalitate de a organiza o dezbatere poate fi realizată prin proiectarea unui fragment din textul literar, propunându-le să lectureze, spre exemplu, următorul fragment: ”Dumbrava minunată”

de Mihail Sadoveanu,

Sosește în vizită și locotenentul Micuș Lazăr. În timp ce doamna Mia primește musafirul, se strecoară în salon Lizuca, vrând să mănânce șerbet. Servitoarea o ceartă și o trimite afară. Bătută și certată, fetița merge la prietenul ei, câinele Patrocle. Plânge și îi spune că a hotărât să plece la bunici.

Prin diverse întrebări cadrul didactic îi va ajuta pe elevi să constate că în acest fragment personajul Lizuca este supusă bullyingului fizic de către servitoare, fiind bătută și alungată afară în prezența musafirilor.

O altă strategie didactică care poate fi eficientă în combaterea fenomenului de bullying la elevii nivelului primar de învățământ este jocul de rol.

În opinia lui Ioan Cerghit jocurile de rol urmăresc ”simularea unei situații care, în raport cu tema dată, circumscriind cadrul cognitiv de acțiune, determină participanții să interpreteze anumite roluri, funcții sau ansambluri de comportamente”[1, p. 265].

Referindu-se la jocul de rol, Emanuela Ilie susține că acesta este ca un ”pretext pentru formarea de comportamente, justificarea de opțiuni sau propunerea de noi atitudini” [2, p.160].

Pentru a organiza jocul de rol, le vom sugera elevilor nivelului primar de învățământ să se împartă

în echipe, câte 3-4 elevi, propunându-le să-și aleagă și să joace rolul unui personaj dintr-un fragment din povestea „Cenușăreasa” scrisă de Frații Grimm, care reflectă suferința, jignirea Cenușăresei de către mama vitregă și surorile ei. Pentru ca elevii să se pună în pielea personajului care este supus bullyingului, este bine să le solicităm să joace aceste roluri în fața colegilor. Considerăm că anume prin jocul de rol îi vom face pe elevi să înțeleagă mai bine fenomenul de bullying, le vom cultiva acestora empatia.

În concluzie, menționăm că pentru prevenirea și combaterea fenomenului de bullying la elevii nivelului primar de învățământ, cadrele didactice trebuie să organizeze activități, aplicând diverse strategii didactice ca: discuția liberă, dezbaterea, jocul de rol.

Aplicarea acestor strategii în diverse activități didactice le va da posibilitatea elevilor să -și analizeze propriul comportament și cum să procedeze în situațiile în care se confruntă cu fenomenul de bullying, pentru a fi ajutați.

De asemenea, cadrele didactice pot preveni și combate fenomenul de bullying prin lecturarea textelor literare accesibile elevilor, dar și prin analiza comportamentului personajelor din diverse opere literare.

74

BIBLIOGRAFIE

1.

Cerghit I. Metode de învățământ. Iași: Editura Polirom, 2006.

2.

Ilie E. Didactica literaturii române. Iași: Polirom, 2008.

3.

Pamfil A. Limba și literatura română în școala primară. București: Editura ART, 2016.

4. Disponibil pe Internet https://www.reginamaria.ro/articole-medicale/bullying-ul-și-

efectele-

unui fenomen-distrugător. Vizitat și accesat 15.01.2024.

5.

Disponibil pe Internet https://edict.ro/jocul-de-rol-si-lectura-modalitati-

de-combatere-a-bullyingului-in-scoala /Vizitat și accesat 01.01.2024.

75

CONSOLIDAREA PARTENERIATULUI -

O PRACTICĂ EDUCAȚIONALĂ DE SUCCES A CADRELOR DIDACTICE ÎN

PREVENIREA BULLYINGULUI

CONSOLIDATING THE PARTENERSHIP -

A SUCCESSFUL EDUCATIONAL PRACTICE OFF TEACHERS

IN BULLYING PREVENTION

Mariana GORAȘ,

consultant principal, Direcția coordonare politici publice

și integrare europeană, MEC,

doctorandă, UPS „Ion Creangă”, Chișinău, Republica Moldova

REZUMAT

În acest articol analizăm unele idei care în contextul schimbărilor accelerate ale lumii contemporane relevă necesitatea asigurării unui mediu de învățare dezvoltativ și creării unui climat relațional de parteneriat consolidat, bazat pe una dintre direcţiile prioritare ale strategiei educaţionale privind starea de sănătate a elevilor din generația actuală în mediul șolar. Tot mai multe argumente convingătoare ne oferă

cercetătorii din domeniul sănătății și specialiștii psihologi privind creșterea numărului de elevi care se confruntă cu diverse probleme, printre care și afectarea prin acțiunile fenomenului de bullying. Astfel de probleme pot pune în pericol nu numai sănătatea proprie şi a celorlalți, dar, şi sănătatea viitorilor cetățeni.

În condițiile dezvoltării sistemului educațional, sporește necesitatea de modernizare a școlilor: prin colaborare cu parteneri educaționali (școală-familie-comunitate), asigurarea cu resurse umane profesioniste, integrarea cadrelor didactice debutante și cooperare în activitatea profesională. În viziunea noastră parteneriatul consolidat se realizează cu succes în contextul educației pe tot parcursul vieții, prin oferirea oportunităților de dezvoltare profesională a cadrelor didactice, în special, a debutanților, pentru formarea competențelor sociale în organizarea demersului didactic, dezvoltarea activităților educaționale pozitive și interactive, în formarea climatului sigur și protector pentru discipolii din mediul educațional.

Parteneriatul educațional dobândește succes în esența abordărilor inovative, prin cunoștințe profunde bazate pe știință și cercetări actuale, prin susținerea cadrelor didactice în valorificarea metodelor eficiente pentru prevenirea și combaterea fenomenului de bullying, inclusiv, prin sporirea motivației elevilor de a-și forma comportamente sănătoase, prin dezvoltarea valorilor și atitudinilor pentru comportamente protective, orientate spre bunăstare personală şi socială.

Cuvinte-cheie: parteneriat educational; cadre didactice; cadre didactice debutante; dezvoltare profesională; elevi; bullying.

SUMMARY

In this article we analyze some ideas that, in the context of the accelerated changes of the contemporary world, reveal the need to ensure a developmental learning environment and create a relational climate of consolidated partnership, based on one of the priority directions of the educational strategy regarding the health status of students of the current generation in the school environment. More and more 76

convincing arguments are offered by health researchers and psychological specialists regarding the increase in the number of students facing various problems, including the impact of the bullying phenomenon. Such problems can endanger not only one's own health and that of others, but also the health of future citizens.

In the conditions of the development of the educational system, the need to modernize schools increases: through collaboration with educational partners (school-family-community), provision of professional human resources, integration of novice teaching staff and cooperation in professional activity. In our view, the consolidated partnership is successfully achieved in the context of lifelong education, by offering opportunities for the professional development of teachers, especially beginners, for the formation of social skills in the organization of the didactic approach, the development of positive and interactive educational activities, in the formation of a safe and protective climate for students in the educational environment. The educational partnership achieves success in the essence of innovative approaches, through deep knowledge based on science and current research, by supporting teachers in capitalizing on effective methods to prevent and combat the phenomenon of bullying, including by increasing the motivation of students to form healthy behaviors, through the development of values and attitudes for protective behaviors, oriented towards personal and social well-being.

Keywords: educational partnership; teachers; beginner teachers; professional development; students; bullying.

În ultima perioadă de timp, tot mai mult se pune accent pe provocările globale și acțiunea fenomenului globalizării asupra dezvoltării educației, pe perspectivele de dezvoltare și modernizare a sistemului educațional prin implementarea noilor abordări în procesul educațional, pe valorificarea educației pe tot parcursul vieții etc. . Toate aceste tendințe au caracter indispensabil pentru a face față imperativului timpului, în care se dezvoltă o generație de elevi și tineri mai liberi în exprimare, deschiși din punct de vedere cultural, atrași de domeniul tehnologiilor informaționale, cu interes de studiere a limbilor străine, totodată, cu cerințe mari în apreciere, nerăbdători în manifestare și cu doleanțe ritmice de a obține ceva. Pe lângă un șir de calități, aptitudini și deprinderi pe care le dețin elevii și tinerii, există diverse cercetări, studii efectuate de specialiști din domeniile sănătății și psihopedagogiei care relevă argumente convingătoare privind creșterea numărului de elevi care se confruntă cu diverse probleme, una dintre care și afectarea emoțională și comportamentală prin acțiuni ale fenomenului de bullying.

În context, o analiză efectuată asupra actelor legislative și a documentelor de politici publice educaționale în Republica Moldova ne permite să constatăm, că există evidente reglementări și acțiuni strategice trasate pentru dezvoltarea sistemului educațional, se atestă priorități pentru adaptarea cadrelor didactice debutante, dar și oportunități pentru creșterea și dezvoltarea profesională a cadrelor didactice etc. Rămâne ca problemă, necesitatea asigurării unui mediu educațional propice pentru confortul psihosocial și starea de bine a comunității școlare, or, pentru asigurarea succesului privind implementarea reperelor teoretice în practica educațională, este nevoie de consolidarea parteneriatului în prevenirea bullyingului. Din lucrările diferitor cercetători preocupați de problema bullyingului, se remarcă faptul că, fenomenul de bullying se manifestă la toate generațiile de elevi și tineri.

Mai mult, acțiuni și elemente de bullying se observă tot mai des în rândul elevilor din clasele mici și se manifestă în comportament sub diverse forme de intimidare, hărțuire, izolare sistematică a unuia sau a mai multor copii din clasă. Odată cu creșterea accesibilității internetului, hărțuirea are loc și în spațiul virtual: prin comunicații mobile, poștă electronică și în rețelele sociale sunt răspândite poze denigratoare, mesaje jignitoare și amenințări (cyberbullying). În conținutul Strategiei de dezvoltare ,,Educația 2030”,

aprobată prin Hotărârea Guvernului nr. 114/2023 [3, pag.11] se menționează ,,elevii din Republica Moldova raportează că sunt expuși mult mai frecvent decât cei din majoritatea țărilor din regiune hărțuielilor școlare ( bullyingului) – 16% au fost hărțuiți la școală cel puțin de două ori în ultimele două luni ale anului 2018, comparativ cu 11% în 2014. Bunăstarea mintală generală se reduce odată cu creșterea 77

copiilor, în special fetele fiind expuse riscului de înregistrare a unor rezultate slabe privind bunăstarea mintală, comparativ cu băieții. În toate cele 45 de țări incluse în raportul OMS, unul dintre patru adolescenți declară că se simte nervos, iritat sau că are dificultăți de adormire cel puțin o dată pe săptămână”. Cifrele relatate sunt destul de alarmante și reprezintă un îndemn către toți factorii interesați, să acționeze în comun în parteneriatul școală-familie-societate, pentru a monitoriza permanent comportamentele de risc ale copiilor și a acționa concomitent, utilizând toate pârghiile legale pentru menținerea sănătății proprii și a stării de bine

Așadar, pornind de la stipulările în Strategia de dezvoltare ,,Educația 2030” , viziunea strategică

asupra dezvoltării educației se axează pe obiectivele de dezvoltare ale Strategiei naționale de dezvoltare

Moldova Europeană 2030, aprobată prin Legea 315 din 17 noiembrie 2022 [4] și fixează unul dintre obiectivele trasate Promovarea unei societăți pașnice și sigure. Sistemul de educație este un factor determinant în formarea unei societăți pașnice și sigure prin: educarea antiviolentă la toate nivelurile sistemului de învățământ; formarea competențelor de reziliență pe parcursul școlarizării; reducerea violenței (bullyingului) în învățământ.

Codul educației al Republicii Moldova în sensul reglementărilor privind dezvoltarea sistemului de educație la nivel național, prevede un șir de acțiuni strategice propuse pentru realizare care necesită o abordare pe linii paralele. Concomitent cu acțiunile axate pe asigurarea unor schimbări pe dimensiunea dezvoltării profesionale a cadrelor didactice, se necesită și achiziționarea de competențe în corespundere cu nevoile individuale ale cadrelor didactice debutante. Astfel, resursele umane reprezentând forța motrice și garantul reformelor educaționale, promovării inovațiilor pedagogice și asigurării calității educației, influențează direct performanța sistemului educațional, nivelul de cultură și rezultatele elevilor. O altă linie de acțiuni este indispensabilă pentru oferirea confortului psihologic favorabil, crearea stării de bine, instituirea și respectarea măsurilor de protecție atât pentru cadrele didactice, cât și pentru elevi.

În mod special, punctul de pornire în prevederile Codului educației este orientat spre semnificația principalelor noțiuni, printre care se menționează și esența bullyingului - ce reprezintă o formă

de agresivitate care se manifestă în mod intenționat, repetat și prin dezechilibru de putere în relațiile dintre copii, elevi sau studenți și care se referă la acele comportamente prin care un copil, un elev, un student ori un grup rănește, dăunează, provoacă suferință, neputință sau aduce prejudicii demnității umane. Acest tip de agresivitate se desfășoară, în principal, în instituțiile de învățământ și în spațiile destinate educației și formării profesionale [1, art.3].

În sensul aceluiași cod, se evidențiază despre măsurile de protecție de care beneficiază elevii și studenții, și anume ,,Elevii şi studenţii din instituţiile de învăţământ beneficiază de protecţie şi asistenţă

socială şi medicală în condiţiile legii. Măsurile de protecție împotriva bullyingului sunt stabilite în metodologia cu privire la prevenirea și combaterea bullyingului, aprobată de Ministerul Educației și Cercetării” [1, art.135, alin. (7)].

Metodologia cu privire la prevenirea și combaterea bullying-ului, aprobată prin Ordinul Ministerului Educației și Cercetării nr. 1024/2022 [2] fiind parte a politicii de prevenire a violenţei faţă

de copii şi adolescenți în instituțiile de învățământ din Republica Moldova, stabilește particularitățile procesului de prevenire și de intervenție în cazurile de bullying, precum și ghidează personalul didactic în realizarea unui șir de activități în scopul profilactic al fenomenului de bullying. Evident, preocupările ce țin de consolidarea caracterului teoretic al educației prin prisma actelor normative cu referire la bullying sunt determinate de situațiile cu care se confruntă cadrele didactice și nevoia de cunoaștere privind reacția de răspuns prin întreprinderea măsurilor necesare în practica educațională, dar și manifestarea responsabilității față de rezultatele așteptate.

În instituțiile de învățământ bullyingul se întâlnește în rândurile semenilor și adesea se manifestă

din partea elevilor mai mari în relație cu elevii mai mici. Angajații instituțiilor de învățământ se pot 78

confrunta cu bullyingul din partea colegilor sau a managementului. De cele mai multe ori, bullyingul este violența fizică și/ sau psihologică planificată conștient, care are loc pe parcursul unei perioade, întreruperea căreia necesită implicarea unor terțe persoane: director, profesori, alți angajați ai instituției, elevi, părinți, iar uneori și reprezentanți ai organelor de drept. Bullyingul se manifestă prin aplicarea repetată de către o persoană sau un grup de persoane a diverselor tipuri de violență și intimidare față de o persoană care nu se poate apăra. Atunci când doi elevi cu capacități fizice egale se ceartă sau se luptă, fac glume într-o formă

prietenească și jucăușă, nu este vorba despre bullying. Bullyingul întotdeauna urmărește scopul de a hărțui victima, de a-i provoca frică, a o demoraliza, umili, supune. Analizând lucrarea Prevenirea violenţei în instituţia de învăţământ [6], am identificat câteva aspecte specifice ale bullyingului evidențiate de autori.

În primul rând, bullyingul este asimetric: pe de o parte se află abuzatorul/agresorul, care deține puterea în formă de forță fizică și/ sau psihologică, iar pe de altă parte – victima, care nu deține o asemenea putere și are nevoie acută de susținerea și ajutorul altor persoane. În al doilea rând, bullyingul este aplicat persoanei alese drept țintă în mod intenționat și este orientat spre a-i provoca suferințe fizice și sufletești. În al treilea rând, bullyingul subminează încrederea victimei în forțele proprii, îi distruge sănătatea, stima de sine și demnitatea umană. În al patrulea rând, bullyingul este un proces de grup, care implică, pe lângă

abuzator/agresor și victimă, martorii violenței – întreaga clasă sau tot grupul unde acesta are loc. În al cincilea rând, bullyingul niciodată nu se oprește de la sine: victimele, inițiatorul și martorii bullyingului întotdeauna au nevoie de protecție și ajutor. Bullyingul se manifestă în mod diferit. În unele cazuri, poate lua forma unor cuvinte jignitoare, poreclirii sau luării sistematice în derâdere pentru unele caracteristici deosebite ale persoanei: aspect exterior, manieră de vorbire, îmbrăcare, mers, mimică, gesturi, inclusiv provocate de boală sau dizabilitate (balbism, șchiopătat). În alte cazuri, intimidarea poate lua forma bătăilor, îmbrâncelilor, deposedării de bunuri sau deteriorarea lor, umilirii (de exemplu, prin impunerea persoanei să îndeplinească acțiuni umilitoare sau acte de violență în raport cu terțe persoane). Asemenea acțiuni fizice și verbale caracterizează bullyingul direct. Bullyingul indirect se manifestă prin acțiuni mai puțin vizibile

– comportament manipulator: diseminarea informațiilor false, bârfelor, zvonurilor, excluderea persoanei din cercul de comunicare, din activități și jocuri comune, respingerea, ignorarea, boicotul.

Fiind la baza studierii fenomenului de bullying, cercetătorul D. Olweus, menționează că doar acel copil se consideră că manifestă un comportament de tip bullying ce întrunește următoarele elemente: are intenția de a face rău, posedă o putere mai mare, manifestă acțiuni agresive repetate. De asemenea, cercetătorii D. Olweus și E. Bazelon concluzionează că, printre cauzele care provoacă bullyingul sunt familia, trăsăturile personale ale indivizilor, climatul școlar, specificul grupului de referință, stresul etc. [9, p.140]. Același cercetător D. Olweus expune în lucrările sale că, rolurile victimei și ale agresorului sunt foarte individuale și nu depind atât de fenomenele de grup, cât și de trăsăturile individuale ale copilului [9].

Apreciind contribuția lui D. Olweus cu referire la scoaterea în evidență a cauzelor care provoacă bullyingul și nominalizarea climatului școlar în șirul complex, devine evident faptul de a înțelege rolul școlii ca loc de bază în care elevii își formează personalitatea proprie, primesc cunoștințe din diverse domenii, își dezvoltă

competențele necesare pentru a percepe realitatea și pentru a putea rezolva anumite probleme cu care se confruntă în viața reală.

Cu certitudine că rolul cadrelor didactice nu se reduce doar la transmiterea cunoștințelor, iar cel al elevului – la ascultare și asimilare de informații. Profesorul este mai mult un organizator al situațiilor de învățare și reprezintă un element de legătură între elev și societate, care mediază și facilitează accesul la informație. Consecința conținutului social al profesiei de cadru didactic constă în participarea și implicarea directă în diverse activități de voluntariat, ateliere de creație, acțiuni de ecologizare și proiecte de mediu, târguri educaționale, cercuri literare și artistice, proiecte caritabile, concursuri și spectacole, evenimente care contribuie la formarea elevilor în spiritul rigorilor societății moderne [7]. În astfel de activități variate, cadrele didactice vor aprecia trăsăturile și atitudinile elevilor, dar și rezultatele viitorilor cetățeni, consolidând parteneriatele și măsurând calitatea realizării indicatorilor stipulați în Standardele de 79

competență profesională ale cadrelor didactice din învățământul general (domeniul de competență 5.

Parteneriate educaționale) [5]:

 implicarea elevilor în proiecte sau acţiuni de voluntariat, organizate la nivel de clasă, instituţie sau comunitate;

 încurajarea, îndrumarea și consultarea subiecților educaționali în implementarea proiectelor şi a acţiunilor de voluntariat, desfăşurate în instituţie şi în comunitate;

 antrenarea structurilor asociative ale copiilor/elevilor şi ale părinţilor, precum şi ale instituţiilor partenere din comunitate, în elaborarea proiectelor educaționale în scopul consolidării coeziunii dintre toți actorii educaționali din instituție.

Prin urmare, școala implică părinții și membrii comunității în calitate de persoane-resursă și participanți în activități/proiecte educaționale, pentru stabilirea și fortificarea unei relații armonioase între mediul școlar și comunitatea locală, pentru asigurarea bunei desfășurări a procesului educațional . Aceste activități facilitează contactul direct cu mediul, acționând asupra tinerilor în formare și oferind posibilitatea înțelegerii fenomenelor naturii și a importanței protejării ei. Drept urmare, copiii/elevii dobândesc informații, trăiesc experiențe de învățare memorabile. Aceste activități contribuie la:

• descoperirea și dezvoltarea potențialului elevilor de a avea grijă de ei înșiși, de alții și de lumea care îi înconjoară, prin experiențe provocatoare într-un mediu nefamiliar;

• dezvoltarea de competențe și abilități la elevi, precum: încrederea în sine, toleranța, comunicarea, capacitatea de a lua decizii, asumarea responsabilității, spiritul de inițiativă, perseverența, lucrul în echipă;

• educarea și dezvoltarea simțului estetic, a dragostei pentru natură;

• încurajarea elevilor de a ieși din zona de confort, de a accepta diverse experiențe de neuitat prin: exerciții și jocuri de teambuilding, de orientare în spațiu, interactive, cățărare pe frânghie, construire de adăpost etc.;

• dezvoltarea comunicării deschise între membrii grupului: expunerea părerilor, discutarea ideilor, comunicarea exactă a informațiilor.

Ca rezultat, cadrul didactic cunoaște mai bine elevii, formează caractere, consolidează relația diriginte

– elev, experimentează metode alternative de învățare și de educare, iar părinții își văd copiii în diverse aspecte de manifestare în colectiv. Astfel de parteneriat școală-familie oferă elevilor experiențe inedite, care pot să-i marcheze atât în viața personală, cât și în viața școlară. Un parteneriat care vizează relațiile profesor – profesor, profesor – director, părinte – director, profesor – elev, profesor – părinte, părinte –

părinte, elev – părinte, elev – elev, elev – director etc. constă în unirea tuturor eforturilor pentru a acționa în baza unui obiectiv comun – desfășurarea unei activități în cadrul organizației instituționale racordate principiilor: cooperare, colaborare, comunicare eficientă, acces egal, unitate, transparență, responsabilitate și încredere.

Parteneriatele nu mai sunt considerate doar o simplă activitate opțională, ci o componentă

esențială în organizarea și desfășurarea procesului educațional. Impulsionate de acest fapt, autoritățile educative recunosc importanța parteneriatelor și le promovează la nivel de politici publice. Statul creează

instituții specializate/structuri de sprijin în favoarea familiei. Structurile respective pot fi: cabinetele de asistență psihopedagogică, de consiliere, centrele de resurse pentru familie sau pentru profesori. La nivelul acestor structuri se dezvoltă programe specifice de sprijin individualizat și/sau de grup pentru copii, părinți și profesori.

În continuare, propunem un exemplu de rețea extinsă compusă din diverse categorii de parteneri educaționali care în colaborare fructuoasă cu școala, aduc doar plus valoare comunității școlare și înregistrează practici educaționale de succes [8].

O rețea de parteneri include în componența parteneriatului următoarele categorii:

 Administrația publică centrală și locală: Ministerul Educației și Cercetării, primăriile, preturile, consiliile municipale/raionale, subdiviziunile Ministerului Apărării etc.

80

 Instituțiile publice din domeniul educației, al culturii, al tineretului și al sportului: universitățile, instituțiile culturale, teatrele, muzeele, bibliotecile, federațiile sportive etc.

 Reprezentanțele diplomatice și organizațiile internaționale

 Serviciile publice: pompierii, poliția, direcțiile de învățământ, instituțiile medicale etc.

 Grupurile de interes (ONG-urile): organizațiile pentru copii și tineret, asociațiile și cluburile sportive, asociațiile culturale, organizațiile de voluntariat, asociațiile combatanților etc.

 Agenții economici: locali, regionali, naționali sau internaționali.

Figura 1. Rețeaua de parteneri ai instituțiilor de învățământ

Analizând caracterul complex al parteneriatului prezentat în figura 1., înțelegem că un parteneriat consolidat implică interacțiune pozitivă, cooperarea persoanelor implicate, combinarea eforturilor și asumarea responsabilităților tuturor factorilor interesați. Anume într-un parteneriat consolidat, cadrele didactice împreună cu părinții și cu ceilalți membri pot contribui la consolidarea/ unirea prin scopul comun

– educarea copilului în conformitate cu cerințele postmodernității, construirea unor relații cu instituții externe, și crearea unor relații între toți membrii instituției școlare, bazate pe încredere și respect, pe comunicare deschisă și echilibrată, care ar favoriza pe fiecare să participe la o activitate comună, în beneficiul tuturor, mai cu seamă, al elevului. Totodată, anume într-un parteneriat consolidat cadrele didactice împreună cu părinții pot să observe la elevi/ copii și anumite devieri de la comportamente sănătoase, să prevină și să sesizeze la timp specialiștii din domeniile de referință despre cazurile identificate, cu abateri în atitudine, manifestare și relaționare sănătoasă.

Pe baza rezultatelor cercetărilor realizate, ne permitem să formulăm următoarele concluzii generale: 1. Importanța parteneriatului educațional crește considerabil în condiţiile unei societăţi moderne, iar una dintre cerințe care contribuie la realizare constă în consolidarea strategică a parteneriatului educaţional Școală-Familie-Parteneri din diverse domenii.

2. Dobândirea succesului în parteneriatul școală-familie și diverși parteneri se realizează în esența abordărilor inovative: prin cunoștințe profunde științifice implementate în practică, prin încurajarea cadrelor didactice debutante de a-și exercita profesia aleasă, prin susținerea cadrelor didactice în valorificarea metodelor eficiente pentru prevenirea și combaterea fenomenului de bullying, prin sporirea motivației elevilor de a-și forma comportamente sănătoase ș.a.

81

3. Efectul educaţional se bazează pe calitatea implementării actelor normative la disciplinele școlare care determină finalităţile explicite ale educaţiei, reflectă politica educaţională a statului şi contribuie considerabil la formarea particularităţilor personalităţii umane.

4. Calitatea contextului educaţional depinde de climatul relaţional dintre elev - cadru didactic, copil-părinte, or, un parteneriat favorabil se reflectă în toate aspectele educaţiei, inclusiv în prevenirea și combaterea fenomenului de bullying în mediul școlar.

5. În contextul educației pe tot parcursul vieții, sporește necesitatea modernizării și diversificării programelor de formare continuă, precum și oferirea posibilităților de participare a cadrelor didactice la stagii, sesiuni de formare în vederea formării competențelor sociale în organizarea demersului didactic, consolidarea capacităților de intervenție, prevenire și combatere a fenomenului de bullying în comunitatea școlară.

REFERINȚE BIBLIOGRAFICE

1.

Legea nr. 36 din 17.02.2022 pentru modificarea Codului Educației al Republicii Moldova nr. 152/2014.

2.

Metodologia cu privire la prevenirea și combaterea bullying-ului, aprobată prin Ordinul ministrului Educației și Cercetării nr. 1024/2022.

3.

Strategia de dezvoltare ,,Educația 2030” , aprobată prin Hotărârea Guvernului nr. 114/2023.

4.

Strategia națională de dezvoltare ,,Moldova Europeană 2030” , aprobată prin Legea 315 din 17 noiembrie 2022.

5.

Standarde de competență profesională ale cadrelor didactice din învățământul general,

aprobate prin Ordinul ministrului educației, culturii și cercetării nr. 1124 din 20 iulie 2018.

6.

ADĂSCĂLIȚĂ, V., JOSANU, R., MOLDOVANU, I., EPOIAN, T., Prevenirea violenţei

în instituţia de învăţământ, Ghid metodologic. Chișinău:Tipografia centrală, 2017.

7.

ANDRIEȘ, V. (coord)., CARA, A., Promovarea parteneriatelor școală – familie –

comunitate în procesul educațional. Ghid metodologic. , Chișinău: Institutul de Științe ale Educației, 2019.

8.

ANDRIȚCHI, V., GORAȘ, M., CEBAN, E., (et. al.), Dezvoltarea competențelor profesionale ale cadrelor didactice debutante. Ghid metodologic. Ministerul Educației și Cerceării al Republicii Moldova. Chișinău: SEP Lyceum, 2023, 132 p. ISBN 978-9975-3535-8-8 (PDF) 9.

WHITSON, S. Fenomenul Bullying: opt strategii pentru a-i pune capăt. Traducere din limba engleză: Moisescu Sorin. București: Herald, 2017. 247 p.

82

STRATEGIES FOR DEALING WITH BULLYING

AND CYBERBULLYING

Prof. Frînculeasă Claudia Emilia

Liceul Teoretic „Radu Vlădescu” Pătârlagele, județul Buzău

School bullying, like any other type of violence, together with its online version, cyberbullying, are great dividers in our society and growing menaces which need to be urgently addressed by both educational institutions and brutality-threatened communities. Needles to say, education has the potential not only to correct the aggressive behaviour of a bully, but also to inform and train the potential victims of bullying acts as well as the mere spectators of such dramatic circumstances, preparing anyone to act and react more responsibly in the future, in a more confident and empathetic manner, based on assertiveness and benevolence. Educators have both the opportunity and the responsibility to explore and provide the best solutions to the most problematic aspects of our contemporary world. This article illustrates, on the one hand, why we should rely on revisiting successful experiments from the past to shed new light on contemporary challenges and, on the other hand, how we should inspire the younger generations to take initiative and be more proactive and more resilient.

Key-words: bullying, cyberbullying, prevention, education

Romania is disgracefully ranking third in Europe on bullying in schools, according to a recent report of the World Health Organisation which led to the phenomenon of bullying to be finally regulated by Law no. 221/2019, published in the Official Journal no. 929 of November 19, 2019, amending and supplementing the National Education Law no. 1/ 2011. Moreover, the Ministerial Order no. 4343/2020

containing the Methodological Norms related to psychological violence – bullying, for the application of the National Education Law, was also published equipping the schools with the necessary guidelines to successfully cope with this threat.

Bullying, including its latest version- cyberbullying- is a subcategory of aggressive behaviour which involves physical, verbal and/or emotional abuse and follows, according to experts, three minimum criteria: hostile intent from the part of the perpetrator, imbalance of power (bullies might be older, more athletic, more popular or even wealthier than their targets) and repetition over a period of time - an act of bullying is never an isolated conflict.

The main types of bullying are physical (pushing, shoving, hitting, kicking, biting, hair pulling, inappropriate touch, breaking objects, taking or damaging another’s belongings etc.), verbal (teasing, name calling, threats, intimidation, demeaning jokes, rumors, gossip, slander etc.), sexual (insulting, offensive words about one’s gender or sexuality, inappropriate touching of body parts, unwelcome physical contact, posting inappropriate photos online etc.) and emotional ( marginalization, exclusion, lying to hurt/destroy one’s reputation, public humiliation etc.) while cyberbullying includes sending mean text messages, posting videos/comments/photos that ridicule someone, spreading rumors through social networking sites etc.

Childhood bullying, whether it occurs online or offline, has serious short-term and long-term effects for both the victims of bullying (some of them suffering from social isolation, low self-esteem, anxiety, depression, poor mental and physical health, increased risk of suicidal thoughts, culminating, in some cases, even in suicide) and the bullies running the risks of antisocial behaviour, drug addiction, domestic violence and that of joining the category of the less likely to complete their education or get and/or maintain a job in the future.

83

Concerned parents, teachers and community members are beginning to understand that violence and its consequences represent a real threat which affects everyone, the lives of the aggressors, those of their targets and even the bystanders who wrongly assume they will be safe in a violence-striken environment, not to mention the deep-rooted implications which place virtually any member of society at risk.

Throughout the world, school officials and teaching staff have seen for themselves that the scourge of

”violence begets violence” and now, more than ever, everybody realises that, by informing the young generations about the causes and effects of negative attitudes and behaviour, by helping the youngest students to understand the complexities of these prevalent phenomena and by training them to successfully cope with them, we actually prepare them for life, for a better future.

As an educator, I have noticed my own limitations when it comes to discouraging and sanctioning my students’ anger outbursts and bullying impulses, because I know that some of them might be too strong to control and subdue in reality. Therefore, instead of passively ”waiting” for an act of bullying to take place so that I can take procedural measures against it, I focus more on preparing the potential victims to become self-confident, assertive, independent individuals who would not accept to be coerced, abused, dominated, insulted or intimidated.

As well as these, I also try to raise awareness of this issue and promote proactive attitudes among all students, the potential bullies, victims and witnesses of violence. What they need is to be equipped with the necessary knowledge and values to translate their awareness into action, whether they have already been affected by this form of psychological violence or they have only witnessed an act of aggression in the real or the virtual world. A relevant and reliable ”lesson” of this kind is the ”Broken Windows Theory”.

Applied in many fields of activity, this theory, which was introduced by social scientist George L.

Kelling in the article ”Broken Windows: The Police and neighborhood safety” published in 1982, was based on the results of an experiment conducted by Stanford psychologist Philip Zimbardo in 1969. The experiment involved two cars parked in two socially and economically different areas - Bronx (New York) and Palo Alto (California) - and revealed the fact that not only ill-reputed, high-crime areas, but also upper-class, safe communities will face violence and improper civil behaviour if there is an incentive, a contingent motivator, to suggest a lack of accountability, responsibility or punishment. In other words, if no-one cares, if one could get away with anything, why not try to follow one’s violent urges and distructive impulses?

Although used mainly as a criminological theory meant to illustrate how visible signs of disorder, vandalism and other types of seemingly insignificant anti-social behaviour encourage the occurence of further, more and more serious types of crime, this theory should be popularized and applied in schools in connection with preparation and prevention strategies regarding (cyber)bullying.

To my mind, both cars involved in the original experiment can teach the students some valuable insight. The first car, abandoned in a dangerous neighbourhood in Bronx, warns them about the hazards associated with this kind of high-risk environments, advising them in favor of complete avoidance as far as the company of potentially menacing people is concerned. From the second car, parked in a safe neibouhood, whose first window was broken on purpose, students can learn that apparent and lingering vulnerability has a snowball effect which will attract additional aggression and vandalism and that negative peer-pressure is more prevalent than the positive one.

Having used this theory several times so far with my students, I strongly recommend it to any teacher who is willing to address the imperative necessity of dealing with one’s own weaknesses, insecurities and vulnerabilities in an attempt to guide and inspire them not only to ”fix” all broken windows, but also to come to terms with their imperfections, build stronger personalities, more integrous characters and self-standing value systems (based on respect, empathy, dignity), repair the emotional wounds of the past and maintain a positive public image. Despite some beliefs, victims are never to blame but, at the same time, we must all take full responsibility for our own development, safety and well-being, for tackling some problems or difficulties that might be encountered along the way, making the best decisions in life and 84

surmounting all obstacles. Above all, bullying or cyberbullying, just like everything else that is harmful, is always better to prevent than to cure.

Another strategy of dealing with the threats of bullying and cyberbullying nowadays is student empowerment and advocacy through project-based learning. In October 2020, Liceul Teoretic “Radu Vlădescu” located in Pătârlagele town, Buzău county, Romania received a National Quality Label for the international eTwinning project ”Say NO to Violence!”. The partnership aimed at identifying and popularizing the best ways to cope with school and extra-school violence, with an emphasis on prevention, in educational communities located in 10 countries: Azerbaijan, Bulgaria, Lithuania, Macedonia, Poland, Romania, Serbia, Spain, Turkey and Ukraine.

The main activities of the project were strategically planned to take place between the International Day of Non-Violence (October 2, 2019) and The International School Day of Non-Violence and Peace (January 30, 2020). For the students directly involved in the project implementation as well as the indirect participants and beneficiaries the following objectives were considered: promoting and cultivating nonviolent attitudes and behaviours in the respective local and school communities, developing or improving the social skills, positive relationships and conflict management skills of the participants, identifying and popularizing the best ways of coping with different types of violence (such as bullying and cyberbullying) and, last but not least, honoring the participating schools as spaces of non-violence, tolerance, empathy, solidarity, respect and harmony.

Although the coordinating teachers were officially responsible for providing the material, socio-educational and affective support necessary for the development of the educational activities, monitoring the pupils (or students) during the activities and disseminating the project tangible and intangible outcomes, the students were actually in charge with the building of the international project team and the implementation of the positive changes in each school community, designing the most appropriate measures and solutions to meet their own needs, priorities and aspirations.

The educational objectives of the eTwinning project ”Say NO to Violence!” were mainly learner-centered. Most of the pedagogical approaches encompassed methods focusing on improving the pupils’

knowledge, comprehension and evaluation of the topic and on developing positive attitudes, proactive behaviours, better interpersonal relations and practices which enabled learner autonomy, independent problem-solving and lifelong learning. Non-formal and informal learning activities were designed together with students (involving music, dancing, visual arts and their own expressed needs, preferences, talents and skills). Peer-to-peer interaction, personalized instruction and collaborative learning helped the pupils and students to become active participants in their own learning, improve transferable skills such as critical and reflective thinking and create their own learning process as well as original learning materials ready to be used by others.

In the Romanian coordinating school, the main contributions were: an acapella song collection of 5

original songs, a scientific paper published in an international conference, a methodological presentation and a drawing workshop and exhibition.

The project was integrated into the formal curriculum through the following school subjects: English, Romanian, Counselling and Orientation and Art. During the English and Counselling and Orientation classes, we followed the principles of interdisciplinary instruction by examining the topic of violence in general and bullying and cyberbullying in particular from the perspectives of psychology, sociology, anthropology, law, literature, history and the arts. We also used “The Broken Windows” theory, an academic theory proposed by James Q. Wilson and George Kelling in 1982, but re-interpreted it as a metaphor for vulnerability in an educational environment.

Both curricula, for English and Counselling and Orientation are based on the European Key Competences for Lifelong Learning, interpersonal, intercultural, social and civic competences, communication, learning to learn, digital skills, cultural awareness etc. The project facilitated and promoted 85

the development of the following competencies: communication and collaboration, managing information, critical thinking, positive thinking, problem solving, creativity, personal growth and well-being. The pupils were equipped with new knowledge, skills and attitudes they really need to navigate their personal, social and academic journeys and, above all, the project prepared them to identify and successfully cope with different types of violence, including (cyber)bullying, manage conflict, develop both assertiveness and empathy and nurture positive relationships.

The collaboration between the active partners was permanent and involved communication, division of tasks, consistent feedback, support, sharing of tangible results and evidence - videos, files, presentations, photographs, (blog) articles, reminders about the tasks and dissemination of good practices via the Teacher Bulletin and other Twinspace sections, private messages etc. As planned, national teams provided learning opportunities according to their needs and created materials which were shared with the international partners. The Romanian school used the input and best experiences to create new content (the final brochure), confirming the results and quality of international collaboration.

The idea of project-based learning encouraged the pupils to take initiative, give suggestions and actively involve in all the stages of the project. They shared a common goal: learn why and how to say

“No” to violence and show/teach others to do the same. They did this by planning and implementing formal and non-formal activities, informative and persuasive enough to inspire and motivate others. In Romania, the students became teachers and educational content creators who took up the role of educating their peers and raising awareness of the causes and effects of violence.

The learners, guided and encouraged to create the visible outcomes (an original 5-song- collection, drawing workshops and exhibitions, a flash-mob etc.), shared their gained knowledge, greater understanding and improved competencies with the other school communities on the eTwinning platform.

Flipped learning was mainly used to complete the collaborative tasks. After the pupils were informed about the expected outcomes, a lot of preparation, rehearsal and research was done off the classroom, through student collaboration and constant communication with the teachers. The project participants decided to work cooperatively and collaboratively to achieve the final products. They were very motivated to lend their "voices" to this noble cause and became more aware and emotionally involved, willing to invest their time and energy.

Here are the lyrics of the original song collection performed and shared by the Romanian students, which became one of the most relevant and useful project outcomes and a great educational resource: What is bullying?

Bullying is constant harassment and ridicule/ It’s not a singular conflict,/ Negative actions repeated intentionally/ Toward an innocent target./ So, learn to say “No, No, No” to violence/Do not be afraid at all/

The sooner we all do it, the better/ And remember those who say “No” are more./ Bullying is violence and violence’s against the law/ It’s something that must be stopped/ Be it in real life or in the virtual world/ We need to stand up and act./ Let’s learn to say “No, No, No” to violence/ Let us have a peaceful world/ It is high time we all solved this problem/ After all those who do say “No” are more.

How do you recognize a bully?

If they are frustrated, impulsive, controlling and angry/ If they think nobody else has the right to be happy/ If they could use some empathy and maturity/ Then what they lack is a bit of humanity./ If they like to frighten, to tease or to persecute,/ If intimidating others makes them feel so good,/ If they threaten people and find victims on their way/ Then tell them it’s time to stop their bullying today!

How can we react to bullying?

Ignore them/ Just show them no reaction/ Don’t let the bullies hurt you/ Don’t give them satisfaction./ Walk away/ Don’t let them see you’re nervous/ Act like you just don’t care/ And they will lose their focus./ Avoid them/ Be with someone protective/ Be nowhere to be found/ For someone who’s aggressive.

86

What can we do to prevent it?

Be assertive/ Learn to be confident/ Find strong models/ And try to follow them./ Trust your parents/

Let them know everything/ Tell your teachers/ If someone’s being mean./ Zero tolerance/ That’s what bullies deserve/ Give them no chance/ To make you lose your nerve.

Why bullying isn’t an option

Nobody really likes a bully/ A bully really has no friends/ Why would you choose to be a bully?/

No bullying has a happy end./ Whether or not they need attention/ Violence’s a weakness not a strength/

Why would you want to have beside you/ Someone who’s mean and lacks respect?

The project definitely helped the participants to achieve all the objectives initially planned by improving their knowledge, skills, attitudes and behaviours in an area which impacts and will continue to affect every aspect of their lives. Working together on the project tasks meant investing time, efforts, feelings, artistic talent and skills, but it also prepared both the pupils and the teachers to have correct reactions to violence, take action against it and do their best to prevent violent behaviour and secure a healthier, safer and more positive environment for everyone.

Constructive feedback was provided throughout the project. The project activities were assessed by both the participating pupils and teachers and target groups- pupils and teachers from other schools/countries. Self-assessment was also used to identify lessons learned, personal benefits of participation as well as some recommendations to improve the quality of future eTwinning projects. A lot of parents, school officials and teachers were very supportive and congratulatory of the project. They welcomed the participation of our school and acknowledged our contribution on many occasions. The project outcomes created by the Romanian students were disseminated during classes of English, Counselling and Orientation, a pedagogical meeting of English teachers and on different media channels devoted to education and educators: blogs, websites and other educational platforms.

To conclude with, it depends on us, the teachers, to provide accessible, informative and easy-to-use learning content and personal development opportunities so that we can improve our students’ capacity to apply appropriate educational strategies to prevent and combat bullying and cyberbullying.

Webography:

https://en.wikipedia.org/wiki/Bullying (last accessed on 03/01/2024)

https://en.wikipedia.org/wiki/Broken_windows_theory (last accessed on 03/01/2024) https://www.thoughtco.com/broken-windows-theory-4685946 (last accessed on 03/01/2024) 87

PROBLEMATICA AFECTIVĂ A COPIILOR

ÎN COMUNICAREA EMOȚIILOR

THE AFFECTIVE PROBLEMS OF CHILDREN

IN THE COMMUNICATION OF EMOTIONS

Lilia Țurcan-Balțat, doctor, conferențiar universitar,

Universitatea Pedagogică de Stat „Ion Creangă” din Chișinău, Republica Moldova

Elena Bîrsan, doctor, conferențiar universitar,

Universitatea Pedagogică de Stat „Ion Creangă” din Chișinău, Republica Moldova

REZUMAT. Exigenţele de calitate a sec. XXI solicită formarea unor generaţii de copii echilibraţi emoţional, armonios dezvoltaţi, purtători a valorilor autentice durabile, a modelelor sociale competitive, a stilurilor şi atitudinilor comportamentale civilizate. Începând cu primii săi ani de viață, educația afectivă a copilului constituie o sarcină foarte importantă, într-un anumit sens mai însemnată chiar și decât educația lui intelectuală, căci gradul însușirii de către copil a noilor cunoștințe și priceperi, precum și scopurile concrete, pentru care le va folosi ulterior, depind în mare măsură de caracterul atitudinii copilului față de oameni și față de mediul înconjurător.

Cuvinte-cheie: afectivitate, copii, inteligența emoțională, educație.

ABSTRACT. The quality requirements of sec. XI calls for the formation of generations of emotionally balanced, harmoniously developed children, bearers of authentic sustainable values, competitive social models, civilized behavioral styles and attitudes. Starting from his first years of life, the emotional education of the child constitutes a very important task, in a certain sense even more important than his intellectual education, because the degree of acquisition by the child of new knowledge and skills, as well as the concrete goals, for who will use them later, depend to a large extent on the character of the child's attitude towards people and the environment.

Key words: affectivity, children, emotional intelligence, education.

Afectivitatea este o parte constitutivă a psihicului uman, un subsistem al sistemului psihic, diferențiată ca modalitate de orientare motivațională și atitudinală față de subsistemul cunoașterii și al acțiunii, dar cu care se găsește într-o strânsă corelație structurală și operațională. În procesul cunoașterii realității și al transformării ei, omul nu rămâne indiferent față de realitate și față de alți oameni cu care coexistă sau cooperează [11, p.35]. Dacă facem referire la emoţii, atunci putem spune că traduc un specific al relaţiilor noastre cu un obiect sau o situaţie. Ele pot fi declanşate de o împrejurare reală sau imaginară, iar intensitatea lor poate fi foarte variată: de la vagă și mijlocie până la foarte mare. Menționăm că, dezvoltarea afectelor este influenţată şi prin imitarea atitudinilor sau a emoţiilor celor din jur. Copilul imită

cu uşurinţă pe cei adulţi, prima dată acasă, apoi la grădiniţă şi mai apoi la şcoală, unde au noi modele –

învăţători, profesori, care povestindu-le ceva cu însufleţire şi admiraţie, emoţia li se transmite şi copiilor.

Desigur, aceste sugestii şi acte de imitaţie nu duc imediat la formarea unor sentimente, ci urmează în timp.

Condiția actuală a personalității prin care exprimarea emoțiilor constituie o necesitate umană, determină disciplinarea conduitei afective care asigură succesul personal. Cercetătorul Ch. C. Manz menționează „ disciplina emoțională constă în puterea de a alege felul în care ne simțim” demonstrând că

oamenii atribuie semnificații diferite evenimentelor emoționante, disciplinarea constituind un proces de 88

autoeducație care dezvoltă autocontrolul și ordinea, ne ajută să ne sporim nivelul de eficiență și calitatea vieții.

Cercetările psihologice demonstrează că afectivitatea, aşa cum se dezvoltă ea în copilărie, constituie un element hotărâtor în viaţa psihică a adultului de mai târziu. Negarea sau neglijarea afectivităţii copilului este o gravă greşeală. Iar unele „probleme” pot apărea odată cu venirea copiilor la şcoală. Oamenii sunt nu numai fiinţe gânditoare, raţionale, ci şi fiinţe afective, sentimentale, care reflectă relaţiile dintre ei şi mediu sub formă de trăiri şi atitudini. Tocmai prin această afectivitate omul se deosebeşte de celelalte fiinţe, de roboţi şi de calculator.

După cum remarca și E. Zidu, personalitatea omului este caracterizată nu numai de ideile ce-i aparțin, de activitatea și faptele savârșite, cât și de emoțiile, sentimentele, pe care le trăiește. Așa precum cunoaștem emoțiile constituie stări și procese psihice din cele mai vechi. Viața fără emoții ar fi fost la fel de imposibilă

ca și fără senzații. Emoțiile sunt o clasă deosebită a stărilor psihologice subiective ce reflectă sub formă de trăsături nemijlocite ceea ce e plăcut sau neplăcut, procesul și rezultatele activității practice orientate la satisfacerea trebuințelor actuale. Oricare manifestări ale activismului sunt însoțite de trăiri emoționale, deoarece totul ce face omul servește în ultimă instanță scopului de a-și satisface variatele lui trebuințe [4, p.47].

Afectivitatea, în ansamblul ei are o funcţie foarte importantă: ea permite o reglare promtă şi eficace a comportamentului. O emoţie, chiar lipsită de intensitate, schiţează imediat un început de acţiune, înainte ca o deliberare conştientă să înceapă. Chiar dacă nu trebuie să ne lăsăm ghidaţi numai după afecte, există

situaţii în care nu e timp de reflecţie şi reacţionăm în funcţie de afectul dominant, care poate fi uneori salvator [3, p.33].

Literatura de specialitate ne face trimitere și la conceptul de univers afectiv prin care înțelegem ansamblul emoțiilor și sentimentelor, exprimate într-un stil psihoemoțional individual al persoanei (J.

Cosnier, 2007). Pătrunderea în universul vieţii afective a persoanei este dificilă și necesită formarea competenţelor emoționale, deoarece comportamentul social nu poate fi explicat numai prin activitatea raționalității, ci prin analiza armoniei cu activitatea emoționalității [4, p. 46].

Emoțiile sunt formațiuni ale personalității. Ele îi caracterizează pe indivizi din punct de vedere social-psihologic, relevând importanța procesului emoțional pentru personalitate. Emoțiile sunt o reflectare a proceselor ce au loc în organismul individului, adică se reduc la percepții organice, la reacții somatice și vegetative, care automat se manifestă sub influența iritanților afectogeni. În realitate, însă, pe parcursul copilăriei, emoțiile parcurg o cale progresivă de dezvoltare, acumulând un conținut mai bogat și forme mai complicate de manifestare sub influența condițiilor sociale de viață și de educație [7].

Aşa cum constată Aristotel , problema nu constă în existenţa emoţiilor, ci în felul în care adecvăm emoţiile şi exprimarea lor. Întrebarea este cum putem să dăm inteligenţă emoţiilor noastre – şi să readucem civilizaţia pe străzi şi afecţiunea în viaţa comună? ” [8, p.73]. Răspunzând la această întrebare înțelegem că, reprezentările emoţiilor au provocat dintotdeauna un interes considerabil, stimulând comunicarea socială.

Considerăm oportun să menționăm afirmația cercetătorului St. R. Covey „ fără emoţii nu există

comunicare şi fără comunicare nu există viaţă socială” [Apud, 9]. Prin urmare, emoţiile şi sentimentele reflectă un element fundamental al organizării al reglării vieţii sociale, profesionale şi personale. Tot în aceeași ordine de idei, autoarea M. Cojocaru-Borozan lansează convingerea că: „ Orice sursă ar avea, emoţia este un răspuns personal la problemele existenţiale, devenind rezonatorul lumii contemporane în universul afectiv al individului. Din aceste raţiuni viaţa emoţională este un proces nu doar de reflectare, ci şi de valorizare, de interpretare, de semnificare a experienţelor emoţionale, în baza căruia oamenii îşi proiectează/valorifică în conduita personală un anumit sistem de valori afective ce reprezintă gradul său de cultură emoţională şi nivelul de educaţie” [2, p. 94].

89

Cercetările în domeniu menționează că în mare măsură valoarea calităţii şi reuşita în activitatea educaţională este asigurată de prezenţa şi nivelul dezvoltării celor două tipuri de competenţe: intelectuale şi emoţionale. Competenţele de ordin intelectual sunt determinate de inteligenţa academică, cognitivă sau generală (IQ), iar competenţele de ordin emoţional au la bază inteligenţa emoţională (IE).

Autorul Th. Ribot susţinea încă la începutul sec. al XX-lea, că există şi o altfel de logică, logica sentimentelor sau afectivă, este mai aproape de acţiune, de practică, de adaptare, decât logica raţională.

În opinia autorului , noi punem preţ prea mult pe cuvinte limitând trăirile şi sentimentele la ele, evitând în final marea complexitate a celor din urmă. „Înăbuşind afectivitatea devenim mult mai vulnerabili decât în cazul când am accepta-o. Unele sunt judecăţile de fapt, de constatare, de descriere şi altele sunt judecăţile de apreciere, de importanţă, de semnificaţia lucrurilor, adică judecăţile de valoare, unde elementul determinant constă mai degrabă în convenienţa emoţională decât în consistenţa logică” [8, p. 62].

Înțelegem că, complexitatea şi provocările societăţii contemporane face ca inteligenţa emoţională să

fie practicată tot mai des în context educaţional, indiferent dacă ne place sau nu, IE ne dirijează

comportamentul – dar nu neapărat într-un mod coerent sau perceptibil. Emoţiile şi sentimentele trebuie preţuite, de aceia este recunoscută importanţa dezvoltării şi educării inteligenţei emoţionale.

Menționăm că, inteligenţa emoţională este capacitatea personală de identificare şi gestionare eficientă a propriilor emoţii în raport cu scopurile personale (carieră, familie, educaţie, etc.). Iar finalitatea ei constă în atingerea scopurilor, cu minim de conflicte intra şi interpersonale. Chiar dacă o persoană are suficiente cunoştinţe şi idei inteligente, dacă nu îşi cunoaşte şi nu reuşeşte să-şi gestioneze emoţiile şi sentimentele, poate întâmpina dificultăţi în încercarea de a-şi construi relaţiile cu ceilalţi. Dezvoltarea inteligenţei emoţionale asigură reuşita, atât în plan personal, cât şi în cel şcolar [6]. De altfel, realizările cercetătorilor K. Albrecht, D. Carusso, M. Cojocaru-Borozan, St.R. Covey , I. Fodor, D. Goleman, M.

Roco, ş.a., confirmă faptul că posedarea inteligenţei emoţionale dezvoltate oferă, prin intermediul competenţelor emoţionale, mai multe oportunităţi în stabilirea şi menţinerea relaţiilor interpersonale constructive, contribuie la adaptarea socială cu succes, asigură integrarea eficientă a copiilor în mediul şcolar şi cel social. Ne-am obişnuit deja să raportăm totul la gândire, intelectualizând orice, punând IQ pe prim plan, ignorând nemotivat aspectele afective, nedându-ne seama că anume acestea guvernează

comportamentul nostru din umbră. Autorii J.Stein Steven şi E. Howard Book, remarcă în lucrările lor că:

„ indiferent cât am fi de deştepţi, dacă îi îndepărtăm pe ceilalţi printr-un comportament agresiv, dacă

suntem neatenţi la modul în care ne prezentăm şi nu avem suficientă rezistenţă la stres, nimeni nu va sta în preajma noastră pentru a vedea ce IQ ridicat avem ” [5, p.38].

Se cere să menționăm că în activitatea educațională pot fi identificate și dificultăţi şcolare de natură

emoţională. În astfel de cazuri există un blocaj în dezvoltarea afectivă a copilului, cu influenţe negative asupra structurii sale cognitive, care dereglează raporturile elevului cu şcoala, generând un dezechilibru de natură predominant afectivă. Astfel timizii, mai ales cei înceţi şi slabi temperamental, dacă nu sunt susținuți de către cine este competent şi la momentul oportun, riscă să devină elevi cu dificultăţi şcolare. Afectivitatea stimulează în mod normal capacitatea de adaptare, îndeplinind un rol stenic în depăşirea dificultăţilor şi insucceselor şcolare. Uneori însă, în urma unor conflicte interpersonale, trăite intens pe plan intern, se poate ajunge la instalarea unor condiţii afective nefavorabile adaptării şcolare. Dacă analizăm mai minuțios, gama tulburărilor afective este foarte variată. Dintre acestea cele mai întâlnite în rândul copiilor cu dificultăţi sunt: nesiguranţa, teama, neîncredere în forţele proprii, deprimare, tensiune emotivă, ostilitate faţă de copii şi adulţi. Dispoziţia lor de bază este exagerată, fiind adesea euforici, expansivi, lipsiţi uneori de autocritică.

Problemele emoționale ale copiilor vin în diferite forme și le afectează diferit viața. Există probleme superficiale, care sunt depășite cu ușurință pe masură ce copiii cresc și învață să recunoască și să controleze emoțiile, dar și probleme de natură emoțională care devin cronice și se transformă în boli mentale dacă nu sunt tratate prompt [9]. Prin urmare, înţelegerea emoţiilor constituie cheia dezvoltării competenţelor emoţionale. Ea presupune identificarea cauzei şi a consecinţelor exprimării unei emoţii fiind strâns legată

90

de recunoaşterea şi exprimarea acestora. O dată recunoscut, mesajul afectiv trebuie interpretat în mod corect.

Nivelurile IE a copiilor progresează pe măsură în care îşi stăpânesc mai bine emoţiile şi impulsurile, se motivează intrinsec pentru a evolua, îşi cultivă empatia şi flexibilitatea, sunt eficienţi în realizările personale şi colective, în adaptarea lor la provocările ce apar în viaţa şcolară, personală şi socială, îşi schimbă puternic comportamentul socio-afectiv, fiind necesară formarea/dezvoltarea competenţelor emoţionale pentru obţinerea performanţelor în procesul de comunicare, de relaţionare, de încadrare în societate şi a dezvoltării capacităţilor de găsire a mijloacelor de exprimare şi etichetare corectă a emoţiilor.

Un rol incontestabil îl are ambianţa emoţională a copilului şi capacităţile lui de: utilizare adecvată a relaţiilor, control cognitiv şi involuntar a stresului, concentrare, starea lui de spirit, dispoziţia, motivarea, încrederea, abilitatea de a renunţa la control sau dominare, abilitatea de a depăşi stresul legat de schimbările din viaţă, autoaprecierea şi altele. Se cunoaște că un anturaj emoţional sănătos oferă copilului posibilitatea de a învăţa deprinderi şi competenţe de independenţă, încredere, utilizare a relaţiilor şi atitudinilor. El îşi formează opinia faţă de sine ca valoare, capătă senzaţia de acceptare necondiţionată şi cea de încredere şi securitate, condiţii care permit o învăţare optimă şi care susţin formarea capacităţilor de flexibilitate şi rezistenţă.

Învăţând să comunicăm cu copiii, ne vom bucura împreună cu familiile acestora de o inteligenţă

emoţională armonios dezvoltată . ,,Devenind mai echilibraţi emoţional, va creşte şi siguranţa lor şi încrederea în sine; curiozitatea lor îşi va găsi căi fireşti de exteriorizare, vor învăţa cum să-şi câştige independenţa şi autenticitatea în gândire şi comportament, îşi vor dezvolta capacitatea de a face alegeri responsabile”, (D. Goleman, 2008), [6, p. 32].

Este confirmat faptul că prezenţa competenţelor emoţionale asigură o bună funcţionalitate a însuşirilor comportamentale la nivelul constructelor autoreglării şi a relaţiilor interpersonale. Capacitatea de a comunica eficient și de a construi relaţii interpersonale pozitive este arta inteligenţei emoţionale ce rezumă cadrul acestei componente.

Intrarea într-un mediu cu totul nou, necunoscut îi creează copilului multe griji şi frământări sufleteşti, probleme de comunicare cu ceilalţi copii. Trăirile lui emoţionale sunt foarte intense, dar obişnuirea cu noua activitate şi cu noii colegi temperează această intensitate. Activitatea şcolară, bine organizată şi condusă cu pricepere şi tact pedagogic, dezvoltă emoţii şi sentimente pozitive, cum sunt: plăcerea de a învăţa, mulţumirea pentru rezultatele şcolare pozitive, bucuria pentru o notă bună, etc.

Pentru a favoriza o bună adaptare socială şi menţinerea unei bune sănătăţi mentale, copiii trebuie să

înveţe să recunoască ce simt pentru a putea vorbi despre emoţia pe care o au, trebuie să înveţe cum să facă

deosebire între sentimentele interne şi exprimarea externă şi nu în ultimul rând să înveţe să identifice emoţia unei persoane din expresia ei exterioară pentru a putea, în felul acesta, să răspundă corespunzător.

Dezvoltarea emoţională şi socială a copilului sunt aspecte esenţiale în evoluţia sa şi în special în procesualitatea învăţării, de aceea atât educatorii, cât şi părinţii trebuie să acorde o importanţă deosebită şi acestui segment de educaţie. Îmbrăţişăm de asemenea ideea că promovarea educaţiei emoţionale şi sociale trebuie să vizeze orice vârstă, urmând principiul învăţării permanente, pe tot parcursul vieţii, întrucât niciodată nu e prea târziu să devenim conştienţi de propriile emoţii şi sentimente (devenind capabili de autocontrol), precum şi de cele ale celor din jur.

Copiii care prezintă deficite la nivelul competenţelor emoţionale şi sociale riscă să dezvolte probleme serioase, atât în timpul copilăriei, al adolescenţei, cât şi al vieţii adulte, într-o serie de domenii cum ar fi: sănătatea mentală, dezvoltarea cognitivă, pregătirea pentru şcoală. Competenţele emoţionale influenţează

dezvoltarea cognitivă a copiilor, pregătirea şi adaptarea la mediul şi cerinţele sociale. Iar competenţele emoţionale slab dezvoltate pot determina atitudini negative faţă de tot ce-l înconjoară.

Copiii sunt sinceri și manifestă încredere în adulți, motiv pentru care aceștia din urmă au datoria de a le cultiva emoții și sentimente pozitive: receptivitatea față de activitatea de învățare, sentimente de 91

prietenie, de dragoste față de părinți, de învățător, de colegi [9]. Deschiderea și toleranța sunt atitudini fără

de care nu se poate dezvolta inteligența emoțională. Atitudinea pozitivă sau negativă transmite mesaje asociate. Iar succesul sau insuccesul copiilor nu pot fi abordate fără referiri la particularitățile afective, voliționale, ca aspecte corelative ale personalității. În cazul dificultăților sociale și școlare de natura emoțională există un blocaj în dezvoltarea afectivă a copilului, care dereglează raporturile copilului cu școala, generând un dezechilibru de natură predominant afectivă. Astfel, copiii cu un temperament flegmatic sau melancolic riscă să devină copiii cu dificultăți școlare dacă nu va fi monitorizat progresul școlar al acestora. La fel înțelegem că uneori, insuccesul poate apărea și din cauza unor conflicte interpersonale, trăite intens pe plan intern. Menționăm că gama tulburărilor afective este foarte variată.

Dintre acestea, cele mai întâlnite în rândul copiiilor cu dificultăți sunt: nesiguranța, teama, neîncrederea în forțele proprii, deprimarea, tensiunea emotivă, ostilitatea față de copii și adulți. Dispoziția lor de bază este exagerată, fiind adesea euforici, expansivi, lipsiți uneori de autocritică [3].

Cu referire la sistemul educațional, astăzi, de rând cu inteligența generală, dezvoltăm și inteligența emoțională a copiilor, care este definită drept „ abilitatea de a monitoriza, atât propriile sentimente și emoții, cât și pe ale altora, de a le diferenția și de a le folosi în scopul călăuzirii și acțiunii”.

Creşterea mereu a sarcinilor şi a consecinţelor activităţii umane, duc la anumite constrângeri privind viaţa emoţională, pe care nu întotdeauna o putem rezolva sau depăşi adecvat. Organizarea inteligentă, corectă şi eficientă a emoţiilor şi sentimentelor noastre pun asupra vieţii o altă amprentă, mult mai raţională, pricepută şi iscusită.

Problemele emoționale ale copiilor vin în diferite forme și le afectează diferit viața. Există probleme superficiale, care sunt depășite cu ușurință pe măsură ce copiii cresc și învață să recunoască și să-și controleze emoțiile, dar și problemele de natură emoțională, care devin cronice și se transformă în boli mentale dacă nu sunt tratate prompt. Din aceste considerente, este important să existe securitate emoțională

ce presupune o relație armonioasă între părinte-copil-școală în creșterea și educarea copilului. Un anturaj emoțional sănătos oferă copilului posibilitatea de a învăța deprinderi și competențe de independență, încredere, utilizare a relațiilor și a atitudinilor. El își formează opinia față de sine ca valoare, capătă senzația de acceptare necondiționată și cea de încredere și securitate, condiții care permit o învățare optimă și care susțin formarea capacităților de flexibilitate și rezistență.

Conștiința emoțională, recunoașterea sentimentelor și crearea unui vocabular pentru exprimarea acestora este o bază esențială pentru deprinderea emoțională. Copiii cu un vocabular emoțional suficient pot comunica cu alții despre sentimentele lor și își pot exprima nevoile. Or, nesatisfacerea trebuinţelor reale de comunicare eficientă, de adaptare, de a face faţă şi de a colabora corespunzător cu cei din jur, indispensabil au cerut şi au dus la remanieri de atitudini faţă de emoţiile şi sentimentele noastre, ele fiind sprijinul esenţial într-o relaţie umană.

În urma celor relatate observăm că afectivitatea, în ansamblul ei, are o funcție foarte importantă: permite o reglare promptă și eficace a comportamentului. Iar problematica afectivă a copiilor necesită o permanentă monitorizare.

În concluzie, condiția actuală a personalității prin care exprimarea emoțiilor constituie o necesitate umană, determină disciplinarea conduitei afective care asigură succesul personal. Comunicarea bazată pe inteligența emoțională ne ajută să fim mai aproape de nevoile, dorințele și interesele copilului. Or, o comunicare deschisă și autentică este esențială în construirea unei legături afective puternice, pline de siguranță și suport.

Disciplina emoțională se exprimă în voința de a ordona expresiile emoționale și alegerea unor strategii corespunzătoare de disciplinare afectivă care ar putea influența constructiv reacțiile în situații tensionante creând sentimente constructive și sănătoase, aduce satisfacție și eficiență, prevenind iepuizarea emoțională și extenuarea psihică a tuturor.

92

Bibliografie

1.

Cojocaru-Borozan M. Metodologia cercetării culturii emoţionale. Chişinău: UPS „Ion Creangă”, 2012.

2.

Cojocaru-Borozan M. Tehnologia dezvoltării culturii emoţionale. Chişinău: Tip. UPS „Ion Creangă”, 2012.

3.

Cojocaru-Borozan, M., Şova, T. Ţurcan–Balţat, L. Psihologia emoţiilor. Chişinău: S. n., 2016

4.

Cosnier, J. Introducere în psihologia emoțiilor și a sentimentelor. Iași: Polirom, 2007.

5.

Elias, M. Inteligența emoțională în educația copiilor. București: Curtea veche, 2002

6.

Goleman D. Inteligenţa emoţională. Bucureşti: Curtea veche Publishing, 2008. 430 p.

7.

Lelord F., Andre, C. Cum să ne exprimăm emoțiile și sentimentele. București: Trei, 2003.

8.

Ribot Th. Logica sentimentelor. Bucureşti: Ed. Univers Enciclopedic Gold, 2010. 176 p 9.

Șova T., Parea A. Dezvoltarea emoțională a elevilor claselor primare. Ghid metodologic pentru cadre didactice și părinți. Bălți: S.n., 2020

10.

Stein Stiven J., Book Howard E. Forţa inteligenţei emoţionale: inteligenţa emoţională şi succesul vostru. Bucureşti: ALLFA, 2003. 288 p.

11.

https://edict.ro/particularitatile-afectivitatii-la-prescolari/(accesat la 02.02.2024) 93

ADAPTAREA PSIHOSOCIALĂ A PREADOLESCENȚILOR

DEPENDENȚI DE GADGET-URI

PSYCHOSOCIAL ADJUSTMENT OF PREADOLESCENTS

ADDICTED TO GADGETS

Losîi Elena, doctor în psihologie, conferențiar universitar,

Universitatea Pedagogică de Stat „Ion Creangă” din Chișinău

https://orcid.org/0000-0002-5032-9993

REZUMAT

Fenomenul dependenței de gadget-uri ia amploare în ultimii ani și devine o mare problemă din punct de vedere psihologic pentru creșterea și dezvoltarea armonioasă a generației actuale. În acest articol sunt reflectate principalele aspecte psihologice ale „dependenței de gadget-uri”, precum tipurile de jocuri video, mecanismele și etapele instalării dependenței etc. Sunt prezentate și analizate rezultatele unui studiu experimental privind adaptarea psihosocială a preadolescenților și recomandări pentru prevenirea sau diminuarea comportamentelor dependente.

Cuvinte cheie: preadolescenți, adaptare psihosocială, dezadaptare psihosocială, dependență, agresivitate

SUMMARY

The phenomenon of gadget addiction is gaining momentum in recent years and is becoming a big psychological problem for the harmonious growth and development of the current generation. In this article, the main psychological aspects of "gadget addiction" are reflected, such as types of video games, mechanisms and stages of addiction, etc. The results of an experimental study on the psychosocial adaptation of preadolescents and recommendations for preventing or reducing addictive behaviors are presented and analyzed.

Key words: preadolescents, psychosocial adaptation, psychosocial maladjustment, addiction, aggression

Utilizarea excesivă a internetului și a jocurilor video a devenit o problemă a societății contemporane.

Pandemia covid, care a forțat oamenii să stea mai mult în casă și să își găsească activități recreaționale, a condiționat creșterea timpului petrecut în fața ecranelor și, respectiv, amplificarea acestui fenomen.

Tulburările adictive legate de jocurile electronice, de internet și de telefoane mobile nu sunt recunoscute formal ca afecțiuni psihologice clinice, totuși, multe clinici și centre de reabilitare din toată lumea le tratează

ca tulburări adictive autentice, recunoscând că trăsăturile lor principale îndeplinesc toate criteriile folosite pentru a deveni o tulburare adictivă de comportament. Aceste comportamente pot afecta în mod negativ bunăstarea fizică și psihică atât a persoanelor implicate în mod direct în comportamentele adictive, cât și a celor din jur [3, p. 181]. De exemplu, utilizatorii computerului își petrec mai mult timp decât intenționează

în mediul online sau jucându-se pe calculator, ignorându-și alte responsabilități și creându-și, din cauza folosirii lui, o incapacitate serioasă de a relaționa. Ei fac încercări nereușite de a-și întrerupe activitatea și au gânduri exagerate sau sunt într-o stare de anxietate când nu folosesc calculatorul. Consecințele grave ale acestui viciu sunt legate și de transformările de comportament ale preadolescenților. Aceștia ajung să se 94

îndepărteze de realitate. Pentru ei, realitatea devine cea din jocuri si filme. Lumea virtuală în care trăiesc atâtea ore pe zi le creează un univers artificial, total dăunător. Literatura de specialitate susține faptul că

dependența față de computer se formează cu mult mai rapid decât dependența față de altceva cum ar fi: dependența de fumat, dependența de droguri, dependența față de alcool etc, iar durata de formare a acestei dependențe fiind de jumătatea de an sau un an [3, 4, 9]. E important de a menționa că trecerea unui joc nou poate dura 5 – 6 ore sau chiar câteva zile, uneori chiar și o săptămână. Acest fapt, evident, implică schimbări în comportamentul copilului. Până azi nu există o normă, oficial stabilită, de timp pentru utilizarea computerului de către copii. Unele studii au stabilit ca norma ar fi o perioadă de 8 ore pe săptămână de aflare în lumea virtuală. În viziunea lui T. Cantelmi, psihiatru la Universitatea Gregoriană din Roma, o aflare în lumea virtuală de 5-6 ore zilnic poate fi dăunătoare și poate degenera într-o serie de simptome

[12].

Studiile realizate până acum (Griffit V., Shapkin S., Wilson P., Tarasov A. etc) scot în evidență

faptul că fenomenul dependenței față de jocurile computerizate ia amploare, numărul copiilor dependenți fiind în creștere [10, 11, 13, 14]. Acest fapt își găsește confirmare și prin dezvoltarea activă a business-ului legat de jocurile computerizate, numărul mare și în creștere de localuri cu săli pentru jocuri, numărul mare de web-servere cu jocuri în rețeaua Internet, etc. Evident că cel mai mult sunt supuși influenței copiii.

Cifrele existente în studiile recente sunt îngrijorătoare, acestea sugerând că prezența adicției față de jocurile pe internet a crescut semnificativ în rândul copiilor și adolescenților cu vârsta cuprinsă între 7 și 25 de ani

[5, p. 157]. În urma unui studiu realizat de C. Şapkin în Rusia, s-a constatat că 80% de elevi din clasele a 5-7 sunt pasionați de jocurile computerizate, și unii destul de drastic: la vârsta de 10-12 ani au o „experiență

de jucător” de 4-6 ani. Desigur că fenomenul dependenței de computer nu este atât de sever ca în cazul alcoolismului sau dependenței de droguri, dar oricum, lasă o amprentă negativă asupra copilului ce exagerează cu timpul petrecut în fața computerului [14].

Definiția unanim acceptată pentru adicția față de jocurile video și propusă de Asociația Americană

de Psihologie este „utilizarea persistentă și recurentă a internetului pentru angajarea în jocuri, adesea cu alți jucători, care duce la afectare sau suferință din punct de vedere clinic” [5, p. 158]. Dependența de jocuri video poate fi stabilită prin îndeplinirea a cel puțin cinci dintre următoarele criterii într-un interval de 12

luni:

1.

Preocupare – gândirea la activitatea anterioară cu privire la jocuri sau anticiparea momentelor ulterioare destinate jocului.

2.

Simptome de sevraj – de cele mai multe ori aceste simptome includ iritabilitate, anxietate sau tristețe în momentul în care jocurile pe internet sunt interzise.

3.

Toleranță – nevoia de a petrece din ce în ce mai mult timp în jocuri video este în creștere.

4.

Pierderea controlului – se încearcă adesea controlul față de gradul implicării în jocuri video, însă aceste încercări se soldează cu eșec.

5.

Pierderea interesului față de alte activități care nu au legătură cu jocurile video – se instalează pierderea interesului pentru hobby-uri și alte activități de divertisment ca urmare a activității legate de jocuri video.

6.

Implicarea continuă în ciuda dificultăților – implicarea în jocurile video continuă în ciuda observării unor probleme în sfera psihosocială ca urmare a acestei activități.

7.

Ascunderea timpului petrecut în jocuri – membrii familiei, psihoterapeuții sau alte persoane semnificative sunt mințite în legătură cu timpul dedicat jocurilor video.

8.

Evaluare din realitate sau ameliorarea unei simptomatologii negative – utilizarea jocurilor video are loc ca urmare a evadării din realitate.

9.

Pierderi resimțite – implicarea în jocurile video a pus în pericol pierderea unei relații semnificative din viață sau a unei oportunități educaționale sau profesionale din cauza participării la jocurile pe internet [5, p. 158].

95

Pentru a studia particularitățile manifestării comportamentului dependent de gadget-uri la preadolescenții din Republica Moldova am realizat un studiu experimental. Cu scopul de a identifica și selecta preadolescenții dependenți de jocurile computerizate am elaborat o anchetă care conține întrebări referitoare la timpul petrecut în fața calculatorului, jocurile în care de cele mai dese ori se joacă, probleme pe care le întimpină în relațiile cu cei din jur, în special cu părinții etc. în cercetarea au participat 127 de preadolescenți. Deși această formă de adicție nu este diagnosticabilă oficial, ne-am condus de criteriile de diagnostic propuse pentru jocurile video existente în literatura de specialitate, astfel, drept criteriu al selecției preadolescenților dependenți de jocurile computerizate am luat timpul în ore petrecut în lumea virtuală, mai mult de 2 ore pe zi, respectiv mai mult de 60 ore lunar. Această anchetă ne-a permis să-i identificăm pentru a-i studia mai profund și a compara schimbările ce apar în relaționarea cu cei din jur.

Trebuie de menționat că din numărul de preadolescenți studiați tocmai 35 dedică mai mult de 60 ore lunar jocurilor computerizate, ei constituind grupul nostru experimental. În continuare vom prezenta rezultatele obținute.

Cel mai frecvent preadolescenții preferă să se joace în următoarele jocuri: Panzer Killer, Doom, Counter Strike, Heroes, Quake, Medal of Honor, Moha. Este îngrijorător faptul că aceste jocuri sunt jocuri de rol, care cel mai rapid duc la instalarea dependenței psihologice și care presupun identificarea cu eroul principal. Ele prezintă un conținut destul de înalt de agresivitate [10], toate presupun conflicte, ciocniri violente, utilizare de arme, luptă, război etc. Marea majoritate a preadolescenților (94%) au menționat că

se simt foarte bine atunci când se joacă, ceilalți 6% au spus că se simt relaxat. Este interesant faptul că 83

% află despre jocurile noi apărute de la prieteni și aceasta îi determină să le joace, pe când 12% își aleg jocurile din internet. O echipa de psihologi ai Universității din Rochester au chestionat 1.000 de fani ai jocurilor cu privire la motivația pe care o au pentru a se juca. Subiecții au spus că se simt bine atunci când jocul produce experiențe pozitive și provocări. Cheia atractivității jocurilor sta în capacitatea acestora de a oferi senzația autonomiei, independenței, libertății și a competenței.

Cu scopul de a reliefa existența legături între comportamentul dependent al preadolescenților și adaptarea psihosocială a lor am aplicat Chestionarul de diagnosticare a adaptării social-psihologice (K.

Rogers, P. Daimond), care constă din 101 enunțuri la care elevii de asemenea trebuie să răspundă afirmativ sau negativ. Rezultate obținute le prezentăm în figura 1 de mai jos.

Fig.1 Valorile medii obținute la variabila „dezadaptare” la cele doua grupuri de preadolescenți Media obținută de grupul experimental la scala „dezadaptare” (m=171,62) este cu mult mai mare decât media obținută de preadolescenții din grupul de control (m=87,14). Acest fapt ne permite să stabilim faptul că copii ce exagerează cu timpul petrecut în fața computerului sunt mai dezadaptați în societate. „La baza dependentei de jocuri pe calculator a unui copil poate fi nevoia de a fi apreciat in familie, la școală sau 96

în cercul de prieteni. Își creează o alta identitate virtuala și astfel se simte puternic și capabil să câștige”, afirmă psihoterapeutul Cristiana Levitchi Cristiana Levitchi [10].

Studiul literaturii de specialitate referitoare la problema dependenței de jocuri video ne-a permis să

constatăm faptul că mecanismele de bază a formării ei sunt bazate pe necesitatea în primirea rolului și fuga de realitate. Un copil adaptat în societate nu tinde să fugă de realitate, la fel cum un copil adaptat, ce se autoapreciază și apreciază pe ceilalți adecvat nu tinde spre primirea rolului altei ființe. A fugi de realitate, a primi rolul altuia o fac doar personalitățile dezadaptative, ce se autoapreciază inadecvat. Deoarece anxietatea înaltă reprezintă un criteriu al dezadaptării, putem presupune că copiii dependenți de jocurile computerizate inițial sunt anxioși, adică această trăsătură ei o posedă până la pasiunea de computer și formarea dependenței. Din acest punct de vedere anxietatea înaltă poate fi privită ca una din cauzele formării dependenței.

Rezultatele experimentale obținute vin să confirme pe deplin acest fapt. Cu scopul de a studia consecințele psihologice survenite în urma utilizării excesive a gadget-urilor am aplicat Chestionarul de anxietate (Spillbergher) și formula de comparare a două medii pentru eșantioane mari. Noi presupunem că

grupul experimental va prezenta rezultate mai înalte la scala anxietății. În urma aplicării chestionarului, prelucrării rezultatelor am obținut următoarele rezultate:

Tabelul 1. Prelucrarea statistică

Group Statistics

Deviatia

Eroarea

Grupa

N

Media

standard

standard

A nxietate reactiva de c ontrol

35

35,8571

5,6368

,9528

ex perimentala

35

34,2571

5,6638

,9574

A nxietate stabila

de c ontrol

35

36,6571

4,8866

,8260

ex perimentala

35

46,0571

3,1987

,5407

Fig. 2. Valorile medii obținute la scala anxietății stabile la cele doua grupuri de preadolescenți Datele prezentate în tabelul 1 ne indică o medie de 46,06 a anxietății stabile obținută de grupul experimental. Valorile anxietății stabile pentru testul Spillberger sunt cuprinse între 31 și 45. Deci, nivelul anxietății la adicții este mai sus de normă. Pentru a demonstra dacă există diferențe statistic semnificative între grupul experimental și grupul de control am utilizat testul – t. Valoarea de t= 9.522 (obținută la compararea celor 2 grupe în baza principiului anxietății stabile) ne permite să acceptăm ipoteza, precum că

există diferență semnificativă între grupul experimental și grupul de control la manifestarea anxietății 97

stabile. Mai exact afirmăm că nivelul anxietății stabile este mai ridicat la grupul experimental. Prin urmare putem concluziona că dependența de jocurile computerizate influențează starea afectivă a preadolescenților, generând anxietate sporită.

La fel, putem afirma că copiii cu un nivel înalt de anxietate sunt mai predispuși spre comportament dependent. Creșterea pasiunii față de jocurile computerizate duce la faptul că valoarea lumii virtuale și aflarea în ea crește concomitent cu scăderea interesului față de realitate. În legătură cu aceasta copilul începe să petreacă mai mult timp în lumea virtuală și mai puțin este interesat de lumea reală, cu atât mai mult, el se dezvoltă în lumea virtuală a jocurilor, își dezvoltă „Eu-l” său virtual, iar dezvoltarea personalității reale se încetinește. În același timp cu intensificarea puterii dependenței în conștiința adictului crește disonanța, discrepanța între lumea virtuală, unde totul este acceptat, permis și lumea reală, plină de pericole. Aceasta condiționează micșorarea timpului petrecut în realitate și mărirea timpului petrecut în lumea virtuală.

Lumea virtuală devine pentru preadolescentul dependent tot mai aproape, decât viața reală. Realitatea devine străină și periculoasă, enormă și necunoscută în comparație cu cea mică și cunoscută a jocului preferat.

În ultimii ani psihologii semnalează un număr tot mai mare de părinții care se adresează pentru a solicita ajutor deoarece le este tot mai greu sa controleze comportamentele dependente ale copiilor lor.

Utilizarea excesivă a computerului dăunează grav copiilor. Din cauza orelor îndelungate pe care le petrec în fața gadget-ului, aceștia ajung să fugă de acasă, să chiulească de la cursuri și chiar să abandoneze școala.

Psihologii din școli remarcă că la dependenții de computer apar și modificări de comportament. Unii dintre aceștia se izolează, comunică cu dificultate, au tendințe spre violență. Singurul prieten le este computerul, acest surogat pe care ei îl adoptă fiind în măsură să le satisfacă toate nevoile. Copiii dependenți de calculator ajung rapid la eșec școlar și au mari șanse să aibă probleme sociale. Anual, psihologii școlari se confruntă

cu zeci de cazuri de „drogați" de computer. Abandonul școlar sau fuga de acasă sunt situații extreme la care se poate ajunge dacă părinții și profesorii nu iau măsuri.

În concluzie, menționăm faptul că tehnologia a devenit o parte importantă a vieții noastre, dar ea trebuie folosită în siguranță, cu chibzuință, în diverse scopuri: pentru organizare, studiu, comunicare și distracție. Misiunea părinților trebuie să fie pregătirea copiilor pentru această lume a digitalizării. Copiii au nevoie ca părinții să fie prezenți în viața lor, să fie alături de ei, să fie ascultați, înțeleși, să-i ajute să înțeleagă

lumea reală și virtuală [1, 6, 8]. Acțiunile părinților ar putea fi orientate spre mai multe aspecte, printre care: instalarea programelor de filtrare a site-urilor web, acordarea suportului în evaluarea credibilității și autenticității site-urilor, să distingă fantezia de realitatea la televizor, pe internet, în rețelele de socializare, limitarea timpului petrecut în fața gadget-urilor, dezvoltarea spiritului critic, astfel încât copiii să devină

consumatori media capabili de analiza și selectare adecvată a informației și a jocurilor non-agresive și cel mai important, menținerea unei comunicări deschise [2].

Dependența de internet și jocurile video trebuie tratată cu multă seriozitate și responsabilitate. Un rol esențial în prevenirea și depășirea acestei dependențe îl au părinții. Este important de a identifica semnele timpurii ale adicției și de a interveni prompt. Doar prin utilizarea responsabilă a tehnologiei moderne se poate menține un echilibru între viața reală și cea virtuală. La început, părinții ar trebui să încerce să-i distragă atenți copilului doar de la joc, nu și de la calculator. O soluție ar fi să se uite împreună la filme, pentru ca important este timpul petrecut împreună. Brad Marshall menționează că „ cu cât este mai ușor pentru adolescent să acceseze serviciile rețelelor sociale prin intermediul telefoanelor inteligente pe care le au cu atât vor petrece mai puțin timp în lumea reală” [7, p. 21]. Ulterior, când copilul se simte mai confortabil, ar fi bine să-l întrebe de ce îi place să se joace. Astfel poate să-i suplinească nevoia de apreciere, să-i dea încredere în el și să-l implice în activități atractive de familie, precum excursiile, jocurile la aer liber etc. Deci, rolul părinților este de a monitoriza și a se implica activ în viața copilului printr-o comunicare deschisă și colaborativă și a oferi un exemplu personal și un suport. Deci, copiii trebuie să fie pregătiți pentru confruntările lumii digitale cu stadiul său de creștere și dezvoltare, fiind ajutați și ghidați 98

de părinți. Astfel, părinții trebuie să contribuie la educarea copiilor cu cetățenie digitală și reziliență online, capabili să aibă grijă de ei înșiși, siguranța lor nu numai în mediu real, dar și virtual.

BIBLIOGRAFIE

1. Brad M. Copiii și lumea virtuală: program în 7 pași pentru vindecarea copilăriei copilului tău. București: For You, 2020.

2. Ducanda Anne-Lise. Copiii în fața ecranelor: cum îi protejăm. București: Corint print, 2023.

3. Goldeberg R. Dependențele copiilor și tinerilor. Lupta pentru libertate. București: Univers Enciclopedic Gold, 2016.

4. Hermeziu C. (coord.) Viața pe Facebook: dau like, deci exist. Iași: Polirom, 2020.

5. Karner-Huițuleac A. Huțul Tudor-Daniel. Adicțiile în societatea contemporană: de la aceptare la schimbare. Iași: Polirom, 2023

6. Marhan A. M. Psihologia utilizării noilor tehnologii. Iași: Ed. Institutul European, 2007.

7. Marshall B. Copiii și lumea virtuală. București: For You, 2020.

8. Palladino L. Copiii în epoca dependenței de tehnologie. Iași: Polirom 2015.

9. Svanberg J. Addiction. Psihologia dependenței și a comportamentului adictiv. București: Prior, 2019.

10. Tarasov A. Psihologia jocurilor video: agresivitatea şi sugestibilitatea la adolescenţii expuşi jocurilor video violente. Iaşi: Lumen, 2007

11. Короленко Ц.П. Аддиктивное поведение. Общая характеристика и закономерности

развития. - Обозр. психи-ат. и мед. психол., 1991/1, с.8-15.

12. Фомичева Ю.В., Шмелев А.Г., Бурмистров И.В. Психологические корреляты

увлеченности компьютерными играми // Вестник МГУ. Сер 14. Психология. 1991. №3. С. 27-39

13. Форман Н, Вильсон П. Использование виртуальной реальности в психологических

исследованиях // Психологический журнал, 1996, том 17, №2, с. 64-79.

14. Шапкин С.А. Компьютерная игра: новая область психологических исследований //

Психологический журнал, 1999, том 20, №1, с 86-102.

99

PREVENIREA BULLYINGULUI

PRIN EDUCAȚIE NONFORMALĂ

Prof. Iorga Adelaida Loredana

Liceul Teoretic,, Radu Vlădescu’’

Bullying reprezintă un comportament repetat și intenționat prin care o persoană rănește, persecută și intimidează o altă persoană prin diferite forme: verbal, emoțional, relațional și fizic.

Exemple de bullying: copii care sunt batjocoriți în colectiv, sunt strigați în feluri jignitoare, sunt ridiculizați din cauza aspectului fizic sau al situației familiale etc. În unele cazuri, manifestările se transformă chiar în atacuri fizice.

Cercetătorul în psihologie din Norvegia, prof. dr. Dan Olweus, este considerat pionier în ceea ce privește studierea fenomenului de bullying, dedicând acestuia aproape 40 de ani de cercetare, implementare și evaluare a programelor de prevenire. Definiția sa afirmă: „Un elev este supus bullyingului atunci când el/ea este expus, în mod repetat în timp, unor acțiuni negative din partea unuia sau mai multor elevi... O

acțiune negativă este situația în care o persoană provoacă intenționat sau intenționează să provoace durere fizică sau disconfort unei alte persoane, prin contact fizic, cuvinte sau alte modalităţi.”

Bullyingul este una dintre cele mai complexe forme de comportament agresiv care se manifestă în relațiile dintre elevi definit ca fiind acțiuni intenționate, repetate, jignitoare, manifestate prin cuvinte sau comportamente, cum ar fi: numire, amenințare și/sau intimidare, comise de unul sau mai mulți copii împotriva altuia, răspândire a zvonurilor, atacare fizică sau verbală sau excludere intenționată a unui copil dintr-un grup etc.

Definiția bullyingului include trei elemente esențiale care disting bullyingul de un conflict între colegi:

• este un comportament agresiv făcut cu intenția de a răni, nu este accidental sau rezultat al trăirilor unor emoții de furie;

• implică un dezechilibru de putere observat sau perceput – copiii care agresează, rănesc, umilesc sau înjosesc intenționat au un avantaj de putere față de cei care sunt răniți, ei folosesc puterea lor – cum ar fi forța fizică, accesul la informații jenante sau popularitatea, pentru a controla sau a face rău altora.

Dezechilibrul de putere se poate schimba în timp și în diferite situații, chiar dacă implică aceiași copii;

• nu se întâmplă doar o dată, ci de mai multe ori, se repetă sau există potențial de repetare a comportamentelor agresive de intimidare.

Cea mai importantă trăsătură caracteristică a bullyingului este relația de putere asimetrică și dezechilibrată dintre cei care agresează și cei care sunt agresați. În plus, bullyingul nu este ocazional sau un eveniment singular, ci un tipar comportamental care se repetă în timp împotriva aceleași persoane cu o 100

diferență evidentă de putere.( pag 5 Școală fără bullying. Recomandări pentru prevenirea, identificarea și intervenția în cazurile de bullying în instituțiile de învățământ).

Cu certitudine, acest fenomen poate lua diferite forme, printre care:

 Bullying verbal - acesta se manifestă prin vorbe, uneori și în formă scrisă, fiind vorba de tachinări, injurii, porecle, comentarii de natură sexuală, amenințări, umilire etc.

 Bullying fizic - în acest caz vorbim de intimidare fizică, vătămare, atac asupra unei persoane întrun grup, invadarea spațiului personal, hărțuire sexuală, furtul obiectelor etc.

 Bullying social - acesta are efecte devastatoare la nivel emoțional, fiind vorba despre latura socială

a unei persoane. Bullyingul social presupune distrugerea reputației și în principal a legăturilor sociale pe care le creează o persoană. Mai precis, poate să însemne: înlăturarea și izolarea voită

dintr-un grup, implicarea elevului în situații neplăcute în public, sarcasm dus la extrem, compromiterea stării de bine și a fericirii acestuia etc.

 Cyberbulling - pe fondul dezvoltării tehnologiei a apărut o nouă formă de bullying, fiind implicate rețelele de socializare și alte aplicații ale mediului digital. În acest caz, sunt asociate acțiuni specifice bullyingului verbal și social, ele desfășurându-se în mediul online. În cele mai multe situații este vorba de imagini compromițătoare ale unui elev pe social media, propagarea unor informații false despre acesta, furtul de identitate și realizarea unor acțiuni în numele lui etc.

https://www.smtsol.ro/blog/bullying-in-scoala

Integrat în procesul educațional încă din copilărie, teatrul școlar poate dezvolta elevului competențe și abilități care îl ajută să se integreze cu mai mare ușurință în comunitate, să chestioneze fenomenele din mediul înconjurător și să acționeze într-un mod creativ aducând beneficii în formarea individualității umane. Pe lângă funcţia estetică şi culturală pe care o îndeplineşte teatrul în faţa publicului spectator, se dovedeşte justificată şi funcţia sa educativă având un rol important în dezvoltarea personală.

Teatrul este o artă complexă care, dacă este făcută cu pasiune și dăruire, creează o mare deschidere si bucurie copiilor, dar și o cale de promovare a adevăratelor valori. o meditaţie asupra condiţiei umane, dar si o metodă de stimulare a creativităţii elevului, lărgindu-și aria spre formarea competenței communicative, ce presupune dezvoltarea și îmbunătățirea dictiei, exprimarea liberă a opiniei publice, utilizarea în actul de comunicare a limbajului nonverbal. A pune în scenă un text literar presupune a da faptelor, posibilitatea de a fi exprimate pozitiv şi în perspectivă.

Pe de altă parte, teatrul este ȋntr-adevăr o foarte bună modalitate de a deschide universul copiilor către cultură, de a le ȋmbogăţi imaginaţia şi o modalitate de a se identifica cu diferite personaje şi de a-şi forma personalitatea .

În primul rând, contactul cu textul şi necesitatea memorării lui creează o posibilitate remarcabilă

pentru elevi de a surprinde lucruri deosebite prin jocul de rol. Teatrul în gimnaziu şi ȋn liceu este un punct de sprijin pentru studierea textelor literare şi al exprimării orale, fiind de interes în planul managerial al catedrei de limba şi literatura română şi în viața culturală a şcolii.

Gândurile lor demonstrază pasiunea şi dăruirea cu care s-au implicat ȋn aceste activităţi extracurriculare, plăcerea şi bucuria de a intra ȋn pielea personajelor.

Disciplina limba și literatura română nu poate fi dispensată de jocul de rol sau de dramatizarea operelor literare.

Festivalul,, The world is a stage” a reunit cu succes mai multe trupe de teatru care și-au reprezentat școlile cu succes. Prestatia lor pe scenă i-a ajutat pe elevi, să devină încrezători în puterea lor de învățare și a reprezentat un catalizator pentru a-i forma și pentru a le stimula personalitatea intelectuală și emoțională.

101

Fotografia nr1. Festivalul,, The world is a stage!-ediția I-Festivitatea de premiere Micii actori au pornit de la valorificarea operelor literare, contribuind la educarea gustului literar-artistic.

La acest festival s-au promovat valori ca empatia, toleranța, integritatea, încrederea de sine ce au conturat mesajul textelor, transmise prin mai multe metode artisice: interferența cu audiovizualul, variate stiluri de dans, dramatizare, mijloace tehnice de iluminare etc.

Fotografia nr1. Festivalul,, The world is a stage!-ediția I-Marele Trofeu

102

Fotografia nr1. Festivalul,, The world is a stage!-ediția I-Marele Trofeu

Fotografia nr 3. Festivalul,, The world is a stage!-ediția I-Marele Trofeu

Dincolo de jocul actoricesc, costume, muzică, lumini, festivalul de teatru a favorizat unicitatea și integritatea în dezvoltarea personalității elevilor, printr-o gamă largă de concepte exercitate asupra socializării și a incluziunii.

După cum se știe, teatrul a fost un factor important al dezvoltării umane. Fie că ne folosim de tehnicile actoriei în evoluția umană prin rolul de spectactor sau deopotrivă alegerea acestei profesii, acestea au avut un impact puternic în ambele situații.

Consider că și problema bullyingului poate fi ameliorată prin teatru școlar, deoarece am folosit jocurile teatrale în tratarea relațiilor negative dintre elevi. Un pas important în încercarea de a stabiliza aspectele cu valori negative, a fost de a uni participanții la festival și de a face spectacolul să funcționeze ca un tot unitar. Jocurile teatrale de orice fel, fie că vorbim despre exerciții sau de piese de teatru puse în scenă, au avut ca rol îmbunătățirea comunicării între participanți. Creativitatea, mobilitatea, valorificarea ritmului, creșterea condiției fizice, mesajul textelor, toate împreună au avut ca beneficii scăderea episoadelor de posibilă anxietate, evitarea conflictelor de orice fel, dar și uniunea grupului, fapt evidențiat mai ales la repetiții.

Am înțeles cu toții că prin teatru, prin arta de a te juca prin tehnicile actoricești, prin mesajul textelor s-au diminuat posibilele relații negative între colegi, prieteni și chiar între membri ai familiei.

103

Astfel că în ziua festivalului au trăit cu toții emoția concursului, au intrat în pielea personajelor au legat prietenii, deși micii actori concurau și erau din școli diferite.

Prin fiecare piesă de teatru, adusă în fața spectatorului, prin prisma cuvântului rostit corect, a emoțiilor și a trăirilor în scenă, c u toții au fuzionat într-un spectacol inedit.

Dezvoltarea lor depinde de noi, iar dacă o să avem grijă să ȋi indrumăm către asemenea manifestări plenare ale artei, cu siguranţă vor deveni oameni deschisi, cu o cultură foarte bogată.

Gândurile lor demonstrază pasiunea şi dăruirea cu care s-au implicat ȋn actul artistic, plăcerea şi bucuria de a intra ȋn pielea personajelor.

,, A fost o experienţă de neuitat ...Să joc ȋn rolul prințului a fost impresionant! - Leo B.

,,Mulţi spun că viaţa e o piesă de teatru, iar noi oamenii, actori pe o scenă a vietii...

Am avut oportunitatea de a participa la nenumarate festivaluri. Atunci când te afli pe scenă, intri in pielea personajului, trăiesti bucuria sau tristețea lui, dar și pe cea a celor care te urmăresc. Este minunat să te lași purtat de val pe scena teatului” Randa S.

Activitatea de la clasă şi cea extraşcolară, precum şi discuţiile avute cu părintii, ne-au determinat să

reflectăm asupra efectelor pe care le are intervenţia permanentă a calculatorului şi implicit a reţelelor de socializare în viaţa elevilor. Nu contest valoarea pragmatică şi cognitivă a calculatorului ca sursă de informare, dar ne punem problema consecinţelor folosirii în exces a unor programe neadecvate vârstei, a unor jocuri care promovează violenţa, agitaţia, nervozitatea, lipsa de concentrare, elemente ce pot constitui instrumente nefaste în formarea micului cetaţean.

Astfel, am căutat să ofer o alternativă de antrenare la acţiuni care vizează întoarcerea la carte, la lectură, la lumea povestilor, la poezie, la meditaţie , la creatie şi la teatru.

Consider că este extrem de important ca teatrul să devină, în general, un obiect de studiu în școli, deoarece uneste întreaga comunitate școlară și încurajează cele mai bune virtuți sociale ale omenirii, de exemplu: cooperarea și responsabilitatea.

Profesorii care predau comunicarea prin jocuri de teatru stimulează dezvoltarea abilităților de rezolvare a problemelor sociale, a încrederii, a poziției si dezvoltarii somatice și favorizează inteligența emoțională. Prin instruirea prin jocurile de teatru, "elevii preferă alegerea în loc de impuls și soluția în loc de furie" (Centrul pentru Psihologie Aplicată, 1996) universal care duce la dezvoltarea inteligentei emotionale a elevului.

Avantajele educaţiei prin teatru vizează trei aspecte ale personalităţii elevilor: social, individual şi lingvistic. Ea urmăreşte să transforme elevul nu neapărat ȋntr-un mic actor, ci ȋntr-un bun spectator, insuflându-i dragoste pentru scenă, pentru ceea ce se ȋntamplă ȋn spatele scenei, respectul pentru actor, dragostea pentru teatru.

In concluzie, consider teatrul ca fiind indispensabil în viata tinerilor, având în vedere că arta este una dintre principalele modalități prin intermediul căreia reușim întotdeauna să evadăm din cotidian, dar mai important, ea ne ajută să ne conturam și o personalitate puternică de-a lungul vremii.

Bibliografie:

1. Byers, Ruth - Teatrul, izvor de fantezie creatoare”

2.Cucoş , C. 1998, Psihopedagogie, Editura Polirom Iaşi;

3. Joiţa E. , 2003,Pedagogie şi elemente de psihologie şcolară;

4.Toader A.D.-1995, Psihologia schimbării şi educaţia. Polarităţi şi accente ale procesului educaţional, EDP, Bucureşti

5. Centrul pentru Psihologie Aplicată, 1996

6. https://cinetic.arts.ro/wp-content/uploads/2020/01/Bullying_Daiana-Marinescu.pdf

7. Recomandări pentru prevenirea, identificarea și intervenția în cazurile de bullying în instituțiile de învățământ.

104

EXEMPLE DE BUNE PRACTICI PENTRU PREVENIREA ȘI COMBATEREA

BULLYING-ULUI ÎN ȘCOALĂ

Prof. Bularcă Elena Angela

Profesor Psihopedagog,

CJRAE-Buzău/Liceul Teoretic „Nicolae Iorga”, oraș Nehoiu

Cuprins:

1. Ce este bullying-ul?

2. Cine este impllicat în bullying?

3. Forme de manifestare a bullying-ului.

4. Consecințe ale bullying-ului.

5. Modalități prin care elevii pot reacționa într-o situație de bullying.

6. Metode de prevenire/intervenție care pot fi folosite de către profesori/consilieri școlari.

7. Exemple de bună practică în prevenirea și combaterea bullying-ului în școală.

1. Ce este bullying-ul?

Din punct de vedere etimologic cuvântul „bullying„ provine din limba engleză

„bully”-care înseamnă bătăuș, huligan. El nu are o traducere exactă în limba română, însă

poate fi asociat cu termenii de hărţuire, intimidare, terorizare, brutalizare.

Bullying-ul este o formă de abuz, care se manifestă printr-un comportament agresiv, repetat, intenționat asupra aceluiași elev/copil.

Atât cadrele didactice cât și elevii este important sa cunoască diferența dintre comportamentul de bullying - conflict- moment de răutate și tachinare.

105

2. Cine este implicat în bullying?

Comportamentul de bullying este de obicei o situație de grup, implicând mai mult de doi participanți în două roluri.

AGRESOR-VICTIMĂ-MARTORI

3. Forme de manifestare a bullying-ului.

BULLYING-UL VERBAL – persoana care agresează foloseşte cuvinte pentru a a-şi exercita puterea sau controlul asupra ţintei sau pentru a o hărţui şi umili. Exemple: amenințări, tachinare, insulte, bătaie de joc, șantaj, poreclire, împrăștierea de zvonuri și minciuni.

BULLYING-UL FIZIC – persoana care agresează se foloseşte de forţa fizică pentru a răni, intimida sau controla victima. Exemple - lovire, împingere, pocnire, ciupire, constrângerea celuilalt elev prin contact fizic.

106

BULLYING-UL EMOȚIONAL/PSIHOLOGIC – pentru a-şi exercita controlul şi puterea

asupra victimei, agresorul îi atacă emoţiile, stima de sine, imaginea de sine sau statutul social. Exemple: excluderea intenționată a cuiva dintr-un grup sau activitate, manipulare, ridiculizare.

CYBERBULLYING- se manifestă prin mesaje repetate supărătoare, amenințătoare, insultătoare, obscene, filmări/imagini/mesaje denigratoare la telefon, computer; ridiculizare a unui elev prin crearea unui profil sau a unui blog fals, conţinând informaţii umilitoare; publicarea online a unor videoclipuri sau poze personale fără acordul persoanei în cauză.

4. Consecințe ale bullying-ului.

În cazul victimei pot apărea: tulburări afective (anxietate/depresie), probleme emoționale, scăderea randamentului școlar, a rezultatelor școlare, însoțită de absenteism sau chiar refuzul de a merge la școală; stimă de sine scăzută; tulburări de alimentație și somn; pierderea interesului pentru activitățile preferate; dureri de burtă, de cap, dureri musculare; risc pentru apariția comportamentelor suicidare în rândul adolescenților etc.

În cazul agresorilor pot apărea: manifestări comportamentale violente, vandalism, violență fizică extremă, furt, abandon școlar; consumul de alcool și alte substanțe cu risc crescut pentru sănătatea lor fizică și emoțională; implicarea prematură în relații sexuale cu risc; comportament antisocial etc.

În cazul martorilor pot apărea: sentimente acute de anxietate, neliniște și îngrijorare; absenteism școlar; consum de alcool sau alte substanțe pentru a se simți mai bine sau a fi acceptați în „găștile puternice”, precum și de a copia comportamente de bullying pentru a se asigura astfel că nu vor deveni următoarele victime; risc pentru sănătatea mentală.

5. Modalități prin care elevii pot reacționa într-o situație de bullying.

Victimele pot:

Să spună unui adult

Să-și păstreze calmul

Să nu își arate supărarea

Să fie fermă și sigură pe ea

Să îl evite pe agresor

Să arate că este încrezătoare

Să exerseze câteva forme de răspuns neutre, spuse pe un ton calm. Exemplu: Cui îi pasă”,

„Poate”, „Nu știu”.

Martorii pot:

Să-și exprime dezacordul și să NU încurajeze bullying-ul!

Să ofere ajutor imediat și direct copilului victimă!

Să ofere sprijin copilului rănit și după încheierea propriu-zisă a incidentului!

107

Să solicite rapid ajutor din partea celui mai apropiat adult!

6. Metode de prevenire/intervenție care pot fi folosite de profesori/consilieri școlari în prevenirea și combaterea bullying-ului în școală.

 Derularea unor Campanii de informare a elevilor cu privire la bullying;

 Inițierea și aplicarea unor proiecte educative, tematice, programe de consiliere psihopedagogică de grup, pentru informarea, prevenirea și combaterea fenomenului de bullying din scoli;

 Oferirea oportunității elevilor de a vorbi despre bullying, fără să le fie teamă;

 Organizarea de dezbateri (cu elevii, părinții si profesorii) pe tema bullying-ului;

 Realizarea unor concursuri de eseuri, poezii, desene, a unor ateliere tematice, pentru crearea stării de bine din scoală;

 Discutarea unor cazuri de bullying din povesti, filme etc.

 Derularea mai multor activități de cunoaștere a Drepturilor si responsabilităților copiilor;

 Organizarea de sesiuni de brainstorming împreună cu clasa pentru identificarea posibilelor soluții pentru stoparea fenomenului;

 Folosirea jocurilor de rol, a poveștilor terapeutice;

 Organizarea unor sesiuni de informare a părinților cu privire la acest fenomen(lectorate, consilieri de grup);

 Consilierea individuală a elevilor implicați în acest fenomen;

 Activități pentru dezvoltarea comunicării asertive și a empatiei;

 Consilierea de grup la clasă cu toți elevii sau în grupuri mai mici in cadrul cabinetului școlar;

 Înființarea la nivelul instituțiilor școlare a unor cluburi tematice anti-bullying formate din echipe de elevi din diferite cicluri de învățare, coordonați de echipe de profesori, profesori psihopedagogi, etc.

7. Exemple de bună practică.

 Proiectul anti-bullying „Schimbarea începe cu tine! Spune STOP bullying-

ului!”

SCOPUL: Creşterea nivelului de conştientizare și responsabilitate în rândul elevilor, părinţilor, cadrelor didactice, comunității privind fenomenul de bullying.

DOMENIUL DE COMPETENȚĂ: Comunicare și relații interpersonale

DURATA: Oct.2023-Mai 2024

GRUP ȚINTĂ: Elevi din clasele V-VIII

INIȚIATOR: Proiect inițiat și coordonat de Cabinetul Școlar de Asistență Psihopedagogică

CADRELE DIDACTICE IMPLICATE: Coordonator, prof.psihopedagog, prof. diriginți de la claselor V-VIII, cadre didactice.

 Activități din cadrul proiectului:

 CE ESTE FENOMENUL BULLYING/ CYBERBULLYING?

 FENOMENUL BULLYING-MIT SAU REALITATE?

 CUM PUTEM SPUNE STOP FENOMENULUI BULLYING?

 ARTA DE A FACE FAȚĂ CONFLICTELOR!

 EXPRIMĂ-TE LIBER!

108

 STOP BULLYING-ULUI ÎN ȘCOALA MEA!

109

 Proiectul anti-bullying „Comunică asertiv NU agresiv! Spune STOP bullying-

ului!”

SCOPUL: Combaterea fenomenului de bullying prin informarea elevilor cu privire

la cauzele, formele de manifestare și consecințele acestui fenomen, precum si implicarea lor într-o serie de activități educative formale si non-formale care să le dezvolte încrederea în sine, spiritul de echipă, empatia și toleranța.

DOMENIUL DE COMPETENȚĂ: Comunicare și relații interpersonale

DURATA: Oct.2023-Mai 2024

GRUP ȚINTĂ: Elevi din clasele IX-XII

INIȚIATOR: Proiect inițiat și coordonat de Cabinetul Școlar de Asistență

Psihopedagogică

CADRELE DIDACTICE IMPLICATE: Coordonator, prof. psihopedagog, prof.

diriginți de la claselor IX-XII, cadre didactice.

 Activități din cadrul proiectului:

 Fenomenul bullying – mit sau realitate!

 Comportament asertiv, pasiv sau agresiv

 Conflictele si bullying-ul!

 Ce putem schimba?

 Martorii, sprijin pentru ceilalţi!

 Cyberbullying-ul – provocare actuală!

110

 Proiectul tematic „Suntem prieteni!”

SCOPUL: Dezvoltare personală (emoțională și socială) prin descoperirea

abilităților empatice în spiritul prieteniei, starea de bine din clase si din școală, prevenirea și combaterea violentei/bullying-ului.

DOMENIUL DE COMPETENȚĂ: Comunicare și relații interpersonale

DURATA: 16-20 octombrie 2023 (o săptămâna)

GRUP ȚINTĂ: Elevi de la clasele pregătitoare- a VIII-a

INIȚIATOR: Proiect inițiat și coordonat de Cabinetul Școlar de Asistență

Psihopedagogică

111

CADRELE DIDACTICE IMPLICATE: Coordonator, prof. psihopedagog, prof.

învățământ primar, prof. diriginti,comisia de prevenire si eliminare a violentei.

 Proiectul tematic „Cartea nonviolenței” Ziua Internațională a Nonviolenței în Școală.

SCOPUL: informarea, prevenirea și combaterea violenței în școală.

ACTIVITATEA: În data de 30 ianuarie 2024 de Ziua Internațională a Nonviolenței în Școală, elevii de la clasele pregătitoare – până la clasele a XI a, au marcat această zi prin realizarea unor desene și poezii despre nonviolența – folosind următoarele cuvinte -

IUBIRE, ACCEPTARE, TOLERANȚĂ și RESPECT.

DOMENIUL DE COMPETENȚĂ: Comunicare și relații interpersonale

DURATA: 30 ianuarie 2024/Ziua Internațională a Nonviolenței în Școală

GRUP ȚINTĂ: elevi de la clasele pregătitoare – a XII a

112

INIȚIATOR: proiect inițiat și coordonat de Cabinetul Școlar de Asistență

Psihopedagogică

CADRELE DIDACTICE IMPLICATE: Coordonator, prof. psihopedagog, prof.

învățământ primar, prof. diriginți, comisia de prevenire si eliminare a violentei.

113

 Important de reținut

 Abuzul nu apare niciodată din vina victimei.

 Nimeni nu merită sa fie umilit, oricât de mult ar fi greșit.

 A răspunde violent înseamnă a contribui la răspândirea violenței și a-l încuraja pe agresor.

 Orice persoană (copil/adult) poate deveni agresor, victimă sau martor al comportamentelor de bullying.

 Un elev care este victimă a bullying-ului are nevoie de sprijinul nostru, al tuturor.

 Bullying-ul a existat, există și va exista, tot ce trebuie să facem, noi cei care lucrăm cu elevii, este să ii informăm corect, să îi învățăm cum să se ferească, să

reacționeze și să intrevină în cazul în care sunt victime sau martori ai comportamentului de bullying.



Bibliografie

1.

Alina-Crenguța DUMITRU, Constantin PETREA, Daniel PAGU, Gabriela CHIROIU.

Bullying? Recunoaște și fă o schimbare. București 2020.CJRAE-Iași.

2.

Ciprian Grădinaru, Diana Stănculeanu, Mihaela Manole. BULLYING-UL ÎN RÂNDUL

COPIILOR.Material suport pentru cadrele didactice. SOS! BULLYING! Erasmus+. Iași 2021.

3.

Călineci, M.; Păcurari, O.; Stoicescu, D. (2009). Valori comportamentale şi reducerea violenţei în şcoală, Bucureşti, Educaţia 2000+.

4.

CJRAE-Vâlcea. Să trăim frumos împreună! Ghid de prevenire a bullying-ului. 2021.

5.

CJRAE- Sălaj. Școala anti-bullying. Material realizat în cadrul Proiectului a comportamentelor de tip bullying în mediul școlar.

6.

Petrică, Sorina (2021). Stop bullying în şcoală. Program adresat cadrelor didactice. UNICEF.

7.

Sălăvăstru, D. (2003). Violenţa în mediul şcolar. Volum coord. Gilles Ferreol şi Adrian Neculau, Iaşi, Ed. Polirom,

8.

Tzvetina Arsova Netzelmann, Elfriede Steffan, Marina Angelova. Manual pentru profesori și personalul școlar. Strategii pentru o clasă fără building. 2026. Salvați copiii.

9.

Studiu sociologic la nivel national. VIOLENTA DE ORICE FEL AFECTEAZA

SANATATEA FIZICA SI EMOTIONALA A COPIILOR. Salvați Copiii, 2016.

114

MANAGEMENTUL CONFLICTELOR ŞI EXERSAREA MODALITǍȚILOR DE

COMPORTAMENT ANTIBULLYING ÎN MEDIUL ŞCOLAR

CONFLICT MANAGEMENT AND PRACTICE OF ANTI-BULLYING BEHAVIOR IN

THE SCHOOL ENVIRONMENT

Adăscăliței Andra-Mirabela ,

prof. dr ., Şcoala Profesională Specială „Ion Pillat”, Dorohoi (Romȃnia)

REZUMAT. Articolul urmărește să exploreze diferitele aspecte ale managementului conflictelor și ale exersării comportamentelor antibullying în mediul școlar. Clarificarea conceptelor de conflict şi rezolvare a conflictelor, alături de contextualizarea problematicii formelor de manifestare a conflictelor în spațiul educațional devin elemente utile pentru identificarea și gestionarea conflictelor, precum și ȋn prevenirea și intervenția în cazurile de bullying. Totodată, este subliniat rolul crucial al profesorilor, părinților și comunității în promovarea unei culturi a respectului și a nonviolenței în școală. Prin aceste eforturi integrate, putem contribui la crearea unui mediu școlar sigur și incluziv, în care fiecare elev să se simtă

valorizat și încurajat să-și atingă potențialul maxim.

Cuvinte-cheie: conflict, managementul conflictelor, rezolvarea conflictelor, bullying, violență

ABSTRACT. The article aims to explore the different aspects of conflict management and the practice of anti-bullying behaviors in the school environment. The clarification of the concepts of conflict and conflict resolution, together with the contextualization of the problem of the forms of manifestation of conflicts in the educational space, become useful elements for the identification and management of conflicts, as well as in the prevention and intervention in cases of bullying. At the same time, the crucial role of teachers, parents and the community in promoting a culture of respect and nonviolence in the school is emphasized. Through these integrated efforts, we can help create a safe and inclusive school environment where every student feels valued and encouraged to reach their full potential.

Key words: conflict, conflict management, conflict resolution, bullying, violence În mediul școlar, managementul conflictelor și prevenirea comportamentului de tip bullying reprezintă aspecte cruciale pentru asigurarea unui mediu educațional sigur, sănătos și propice dezvoltării armonioase a elevilor. Este esențial ca școala să fie un loc în care fiecare copil să se simtă în siguranță, respectat și apreciat, iar abordarea adecvată a conflictelor și combaterea bullyingului sunt elemente cheie în realizarea acestui deziderat.

Managementul conflictelor în școli implică identificarea, gestionarea și rezolvarea eficientă a diferitelor situații conflictuale care pot să apară între elevi, între elevi și cadrele didactice sau chiar între părinți și personalul școlar. Această abordare nu se rezumă doar la soluționarea problemelor atunci când acestea se ivesc, ci și la promovarea unui climat pozitiv în școală, bazat pe comunicare deschisă, empatie și respect reciproc.

Abordarea științifică a procesului de rezolvare a conflictelor presupune clarificarea conceptului de conflict, dar şi a celui de rezolvare a conflictelor.

Conflictul poate fi definit din multiple unghiuri, însă ceea ce este interesant de studiat este mecanismul acțional și modul în care achizițiile (cognitive, afectiv-motivaționale, comportamentale) se construiesc în rezolvarea acestui proces.

Termenul “conflict” provine din verbul latinesc confligo, ere – “a se lupta”, “a se bate între ei”, cu participiul substantivat de conflictus, având sensurile de ciocnire, șoc, dar și de ceartă, luptă împotriva 115

cuiva. „Multe dicționare definesc conflictul prin termeni similari violenței, ca disensiune, fricțiune, dispută, ceartă, scandal, luptă, război” [6, p. 18].

Referindu-ne la manifestarea conflictelor ȋn mediul şcolar prezintă interes viziunea lui P. Wehr, care menționează că există patru concepții majore în ceea ce privește conflictul:

- probleme ale conflictului – identifică problemele în conflict și le clasifică pe fiecare ca bazate pe fapte, pe valori, pe interese și ca nereale; identifică care este problema predominantă și disparitățile importante în percepție, valori și interese, motivând fiecare parte; fiecare elev simte că opinia lui contează, doar acțiunile lui sunt bune, iar ceilalți greşesc şi astfel apare problema conflictului.

- dinamica conflictului – identifică evenimentele precipitante ale disputei, identifică cum se schimbă

problema în timp ce conflictul progresează; identifică cum părțile încep să descrie conflictul în termeni bipolari, cum acesta s-a spiralat, crescând ostilitatea și afectând oponenții și identifică posibile spirale ale dezescaladării în care participanții reduc ostilitatea; descrie cum părțile au ajuns să se perceapă ca opus în oglindă a caracteristicilor lor exemplare; ȋn mediul şcolar, dinamica conflictului poate fi precipitată prin lipsa comunicării persuasive a elevilor.

- căi alternative ale soluțiilor la probleme – se referă la cât mai multe sugestii pentru rezolvarea conflictului pe cât posibil pentru toate părțile, unele care ar putea fi deja considerate;

- potențialul de rezolvare al conflictului – identifică resursele pentru limitarea și probabil rezolvarea conflictului incluzând factori interni sau externi limitanți, dar și părți terțiare interesate sau neutre care ar putea facilita comunicarea sau media disputa și tehnici ale managementului conflictului [1].

Citându-l pe M. Deutsch, R. și P. Schmuck afirmă: “Conflictul există în momentul în care activități incompatibile se întâlnesc – atunci când o activitate este blocată, interferează, lezează sau face într-un anumit fel cea de-a doua activitate mai puțin plăcută sau eficientă”, autorii precizând însă că, “în clasă, conflictul oferă oportunitatea dezvoltării individuale și de grup” [apud 5, p. 158]. D. R. Forsyth, T.K.

Gamble și M. Gamble definesc conflictul ca „o posibilă poziție, în sensul că, dincolo de toate perspectivele, conflictul este o consecință naturală a diversității” [apud 4, p. 35].

Potrivit lui M. Deutsch, teoretic, toate conflictele interpersonale „au motive mixte, conținând atât elemente de cooperare cât și de competiție”. În acest context, problema este cum înțelegi și percepi conflictul, decât conținutul conflictului în fapt” [apud 10, p. 87].

Contextualizând problematica formelor de manifestare a conflictelor în spațiul educațional se impune să facem o analiză a comunicării și a relaționării dintre profesori-elevi și elevi-elevi. Astfel, T. Callo stabilește că ”o comunicare se rezumă la satisfacția provocată, păstrată ori amplificată de cele două părți, trăsătura esențială fiind dimensiunea relațională” [apud 9, p. 23]. În contextul ultimei tendințe, E. Țărnă

susține că „atât studentul/elevul, cât și cadrul didactic se prezintă cu setul său de informații, fiind divers sau diferit conștientizat, dar și cu numeroase valori, atitudini, motive, interese, așteptări, convingeri, credințe, opțiuni, or, diferențele (viziunile) nu întotdeauna sunt acceptate și atunci apare dezacordul, fie verbalizat (manifestat) sau nu; aceasta este, cu siguranță, prima formă de conflict, care, dacă nu este rezolvat corespunzător, conduce la conflicte deschise, uneori distructive, având toate consecințele negative” [7, p.

134-135, 8].

Conform lui R. J. Fisher ,,rezolvarea conflictelor se referă atât la procesul colaborativ prin care diferențele sunt tratate și rezultatele care sunt convenite de comun acord de părți. Spre deosebire de gestionarea, atenuarea sau ameliorarea conflictelor, rezolvarea conflictelor presupune o transformare a relației și a situației astfel încât soluțiile dezvoltate de părți să fie sustenabile și să se auto-corecteze pe termen lung” [3].

Ȋntr-un sens ideatic de relație conceptuală sunt şi noțiunile: conflictologie și managementul conflictului. Diferitele școli de gândire care au abordat problematica vastă a conflictologiei au identificat diverse strategii de rezolvare a conflictelor. În acest context, D. Patrașcu analizează anumite strategii de 116

rezolvare a conflictelor pe termen lung, propunând soluții necesare evitării – în viitor – a unor conflicte distructive [4, p. 151].

Ȋn opinia noastră istoria, contextul și părțile conflictului reprezintă elementele a căror cunoaștere ne ajută în alegerea unor strategii de rezolvare a acestui fenomen atât de complex.

Inerența conflictelor în mediul școlar survine din totalitatea situațiilor pe care le presupune actul educativ, dar și din specificul climatului educațional: personalități diferite, cu eredități diferite sunt menite să acceadă la cunoaștere în același spațiu, și nu de puține ori apare factorul declanșator al unui conflict.

Conflictele între elevii de la școală variază de la dezacorduri evidente între elevi pentru jocuri; certuri pentru cine este „ȋn” sau „ȋn afara” grupului; bătălii pentru cine este liderul grupului; rivalități între grupuri.

Conflictele ascunse operează în culise, rupând prieteniile și izbucnind din cauza lipsei comunicării persuasive, diferențelor de valori, stereotipurilor și ignoranței. În mod tradițional, ambele tipuri de conflicte sunt aduse profesorului pentru mediere, ceea ce necesită adesea investigații prelungite, ocupă mult timp și energie și adesea se obține puțin succes în rezolvarea confictului, deoarece profesorul își asumă rolul unei autorități și ia o decizie în favoarea unuia sau celuilalt: situație de tip câștig/pierdere, care ar putea menține conflictul, mai degrabă decât rezolvarea lui.

Nu poate fi rezolvat un conflict prin intimidarea oponentului sau prin reducerea lui la tăcere sub imperiul diverselor sancțiuni sau amenințări, ci se propune calea rațională de rezolvare prin negocierea între interlocutori. De altfel, după cum susține M. Dinu [2, p. 100], „ nu conflictul în sine este rău, ci gestionarea sa greșită, pentru că există întotdeauna primejdia escaladării sale sub forma așa-numitei spirale conflictuale” , iar în materie de gestionare contraproductivă a conflictelor sintetizează câteva strategii la care apelează frecvent persoanele aflate în conflict, aparent cu intenția de a găsi o rezolvare, dar, în fond, cu rezultate exact contrare, pe care le redăm ȋn Tabelul 1.:

Tabelul 1. Strategii utilizate ȋn conflict [adaptare 2, p. 101-104]

Strategii ineficiente

Semnificația strategiei

evitarea:

retragerea din zona de conflict

non-negocierea:

refuzul de a asculta argumentele preopinentului

redefinirea:

negarea conflictului sau sugestia că poziția interlocutorului ar fi

aberantă

blamul

acuzație lansată la adresa celuilalt

minimalizarea:

cauzele și efectele conflictului pot fi aruncate în derizoriu prin

bagatelizare

recurgerea la forță

apelul la violență fizică

amuțirea

împiedicarea celuilalt de a-și apăra poziția fie prin ridicarea

preopinentului:

excesivă a tonului sau prin simularea unor stări fizice și emoționale

extreme

gunnysacking

acumularea nemulțumirilor și supărărilor până în momentul în

care, declanșarea unui conflict, chiar minor, oferă prilejul de

reacționare

respingerea

retragerea temporară a afecțiunii față de preopinent până în

personală:

momentul în care acesta cedează

manipularea:

recurgerea la mijloace de seducție pentru aducerea oponentului

într-o stare de non-combativitate

117

Totuși, M. Dinu propune și câteva reguli care ajută la “atingerea locului geometric al compromisului onorabil”, susținând că ideea generală privind rezolvarea conflictelor interpersonale se bazează pe acomodarea obținută prin concesii reciproce (să nu lovești sub centură; să joci un rol activ; să-ți asumi responsabilitatea; să fii prompt și la obiect; să recurgi la umor) [2, pp. 104-105].

În același timp, combaterea bullyingului sau a comportamentelor agresive este un aspect vital al gestionării conflictelor în mediul școlar. Bullyingul poate avea consecințe grave asupra victimelor, inclusiv scăderea stimei de sine, probleme emoționale și chiar consecințe pe termen lung asupra sănătății mentale.

Prin urmare, este esențial să fie implementate strategii și programe eficiente pentru prevenirea și intervenția în cazurile de bullying.

De factură recentă, Procedura privind managementul cazurilor de violență asupra

antepreșcolarilor/preșcolarilor/elevilor și a personalului unității de învățământ, precum și al altor

situații corelate, în mediul școlar și a suspiciunii de violență asupra copiilor în afara mediului

școlar (aprobată prin ordinul de ministru nr. 6.235/2023) prevede gestionarea la nivelul unităților de învățământ preuniversitar a faptelor de violență verbală, fizică, psihologică - bullying, emoţională, sexuală, socială, culturală, cibernetică, cât şi orice alte activităţi sau comportamente care pot pune în pericol sănătatea sau integritatea beneficiarilor primari şi a personalului din învăţământ [11].

În ceea ce privește prevenirea bullyingului, este crucial să se creeze un climat în care comportamentele agresive și abuzive să nu fie tolerate și să fie abordate prompt și eficient atunci când apar.

Unele școli implementează programe și activități specifice destinate promovării relațiilor sănătoase între elevi și dezvoltării empatiei și a înțelegerii reciproce. De exemplu, programele de consiliere pot fi eficiente în stimularea relațiilor pozitive între elevi și în creșterea nivelului de suport social.

Un exemplu concret al unei astfel de inițiative este programul "No Bully", care a fost implementat cu succes în numeroase școli din întreaga lume. Acest program se bazează pe ideea că bullyingul poate fi prevenit prin promovarea empatiei și a solidarității între elevi, prin crearea unei culturi a respectului și a toleranței zero față de comportamentele agresive. Prin implicarea activă a tuturor membrilor comunității școlare și prin încurajarea comunicării deschise și a raportării prompte a cazurilor de bullying, acest program a reușit să reducă semnificativ incidența acestor comportamente nedorite și să creeze un mediu școlar mai sigur și mai incluziv.

De aceeaşi factură se doreşte a fi şi programul de prevenire a violenţei şi infracţiunilor în mediul şcolar ,,Ȋmpreună prindem curaj”, care se desfăşoară pe parcursul anului şcolar 2023-2024 ȋn România şi care se concentrează pe sprijinirea şcolilor pentru crearea unui mediu sigur şi propice învăţării.

În concluzie, managementul conflictelor și prevenirea bullyingului în mediul școlar reprezintă

aspecte fundamentale ale unei educații de calitate și ale dezvoltării armonioase a elevilor. Prin implementarea unor strategii și programe eficiente, precum medierea, negocierea și programele de prevenire a bullyingului, putem contribui la crearea unui mediu școlar sigur, sănătos și incluziv, în care fiecare elev să se simtă valorizat și încurajat să-și atingă potențialul maxim. Este responsabilitatea noastră, a tuturor, să lucrăm împreună pentru a asigura că școala rămâne un loc în care fiecare copil se poate dezvolta în deplină siguranță și armonie.

Bibliografie:

1. ADǍSCǍLIȚEI, A-M. Modele și teorii ale procesului conflictual în context educațional. Ȋn: Materialele Conferinței Științifice Internaționale “Preocupări contemporane ale științelor socioumane”.

Ediția a IX-a. Chișinău: ULIM. 2019. pp. 320-328. ISBN 978-9975-3277-5-6

2. DINU, M., Comunicarea. Repere fundamentale. București: Editura Orizonturi, 2007. 438 p. ISBN

978-973-736-071-7

3. FISHER, R.J. Interactive conflict resolution. Syracuse University Press: Syracuse, New York. P.6, 1997. 308 p. ISBN 9780815627159

118

4. PATRAȘCU, D., Managementul conflictului ȋn sistemul educațional. Chișinău: Tipografia Reclama, 2017. 468 p. ISBN 978-9975-58-109-7

5. PȂNIȘOARǍ, I.O. Comunicarea eficientă . Iași: Editura Polirom, 2008. 422 p. ISBN 978-973-46-0979-6

6. STOICA-CONSTANTIN, A. Conflictul interpersonal – prevenire, rezolvare și diminuarea efectelor. Iași: Editura Polirom, 2004. 304 p. ISBN 973-681-784-9

7. ȚǍRNǍ, E. Perspective de cercetare vizând personalitatea studentului și rezolvarea conflictelor interpersonale. Ȋn: Realizarea de sine. Interpretări psihologice și educative. Volumul I (coord. M. RUSU).

Iași:Editura Ars Longa, 2019. pp. 159-170.

8. ȚǍRNǍ, E. Conflictologia. Note de curs. Chişinău: Tipografia Garamont-Studio, 2019. 275 p.

ISBN 978-9975-134-76-7

9. VICOL, M.I. Dezvoltarea competențelor comunicative la studenți prin intermediul strategiilor didactice interactive. Teză de doctor. Chişinău, 2013. 222 p. C.Z.U. 378(043.3)

10. TURNUKLU, A. Examining Interpersonal Conflicts Among Middle School Students. In: Mediterranean Journal Of Educational Studies. 9 (1), 2004. pp. 87-100. ISSN: 1024-5375

11.

Procedura

privind

managementul

cazurilor

de

violență

asupra

antepreșcolarilor/preșcolarilor/elevilor și a personalului unității de învățământ, precum și al altor situații corelate, în mediul școlar și a suspiciunii de violență asupra copiilor în afara mediului școlar (aprobată

prin ordinul

de

ministru

nr.

6.235/2023).

Disponibil:

https://edu.ro/management_cazuri_violenta (acccesat 9.02.2024).

119

BULLYING-UL. MODELE DE BUNE PRACTICI PENTRU PREVENIREA

ACESTUI FENOMEN

Prof. Claudiu Voicu

Director, Școala Gimnazială comuna Colți, județul Buzău, România

Într-o lume ce pretinde a se defini printr-o permanentă evoluție pe toate palierele societății, scara valorilor pare a capăta un trend descendent prin apariția unui fenomen de o importanță colosală, care afectează, în mod ireversibil, dezvoltarea ulterioară a victimelor acestuia. Nu se știe dacă Bullying-ul este o consecință a paradoxului victimei devenite călău, ori a lipsei cu desăvârșire, a celor șapte ani de acasă, însă este clar faptul că,această formă de comportament își pune amprenta și nu în mod pozitiv, atât asupra agresorului, cât și asupra celui agresat. De aceea, rândurile de mai jos aduc în atenția cititorilor o privire de ansamblu a acestui fenomen, prin dezbaterea conceptului de Bullying, a ceea ce acesta implică, de la acțiuni specifice, până la persoanele considerate ținte perfecte, precum și a măsurilor și a exemplelor de bună

practică în combaterea acestei forme de violență.

Dacă în secolul al XVI-lea, rădăcinile cuvântului bullying trimiteau cu gândul la conceptele de dragul meu, iubitul meu (termenul danez boele), în secolul al XX-lea și până în prezent termenul va fi sinonim cu acțiunile de a domina, a speria și a intimida[1], bully ajungând să desemneze, conform literaturii de specialitate, acea persoana care, folosindu-și puterea, îi va răni sau speria pe cei considerați a fi mai slabi.

Bullying-ul se va identifica, așadar, cu o formă de comportament agresiv, în care cineva harțuiește, agresează sau persecută, în mod deliberat și repetat, o altă persoană.

Potrivit studiilor efectuate, Bullying-ul poate fi direct sau indirect, fizic, verbal, emoțional, sexual, cibernetic, fiind întâlnit cu precădere în rândul copiilor, fie din mediul școlar, fie dintr-un context social mai larg. Considerat drept o formă de comportament agresiv, cu un grad de complexitate foarte ridicat ,

bullying-ul include trei elemente fundamentale care îl diferențiază de un conflict obișnuit, iscat între copii: agresivitatea manifestată în mod intenționat al cărei scop este acela de a răni, dezechilibrul de putere , constând în așa-zisa superioritate a agresorului în fața celui agresat, caracterul repetitiv al actelor de agresiune.

Cea mai interesantă și totodată cea mai importantă trăsătură a bullying-ului pare a fi relația de putere existentă între agresori și victimele sale. Posibil exponent al psihologiei transgeneraționale[2], sau, mai degrabă, studiu de caz al teoriilor freudiene, actorul principal al bullying-ului va căuta în mod constant validarea celor din jur, acțiunile sale petrecându-se, întotdeauna în prezența unei audiențe sau a unor martori, întrucât consideră că a răni devine echivalent cu a avea putere, în timp ce a fi lovit denotă pierderea acesteia. Agresorul va căuta, deopotrivă, obținerea unui beneficiu social, cum ar fi: statutul, puterea, prestigiul, popularitatea, respectul, acțiunile sale nefiind o reacție în urma vreunei emoții de disconfort.

De asemenea, un loc la fel de important în ecuația acestui fenomen îl ocupă verigile slabe sau, altfel spus, victimele sigure ale bullying-ului. Deși nu există o tipologie anume pentru a-i încadra pe copiii predispuși a fi ținte sigure ale acestui fenomen, se constată că, sub incidența riscului de a fi supuși bullying-

ului se află cei ce sunt percepuți ca fiind diferiți față de colegii lor ( în urma unor particularități fizice sau a unor dizabilități), cei considerați a fi slabi ori aflați în imposibilitatea de a se apăra, cei depresivi ori cei ce nu se bucură de prea multă popularitate din partea celorlalți.

În pofida faptului că, de cele mai multe ori, într-o situație de bullying se aduc în discuție, în mod deosebit actorii principali, agresorul, respectiv, victima, nu trebuie neglijată nici cealaltă categorie a 1 Oxford Advanced Learners Dictionary, 2016.

2 Bruno Clavier, Fantomele din familie-Psihanaliza transgenerațională, Editura Philobia, București, 2018.

120

participanților la acest fenomen și anume, copiii care asistă la o astfel de acțiune, care o susțin , dar și cei care îi susțin pe cei agresați.

Oricum ar fi, participanți direcți, martori sau apărători ai celui agresat, copiii implicați într-un astfel de fenomen pot fi predispuși riscurilor de a dezvolta traume ulterioare care pot produce schimbări majore în evoluția lor.

Prin urmare, pentru a putea fi evitate vătămările fizice, suferința emoțională și socială, autovătămarea și uneori, chiar moartea, este necesar ca adulții să intervină, prin luarea unor măsuri imediate și prompte.

În acest sens, chiar dacă definesc sau nu în mod expres conceptul de Bullying și procedura de redresare a acestui fenomen, actele normative existente reglementează prevenirea, identificarea și intervențiile în cazurile de abuz, exploatare, trafic, neglijență și stabilesc în mod clar obligații ale instituțiilor publice cu atribuții în domeniul protecției copilului. Această abordare răspunde nevoii de a prioritiza interesul superior al copilului și de a acționa în conformitate cu standardele internaționale și legislația națională, îndeosebi în cazurile pasibile a fi considerate drept infracțiuni.

Prevenirea, dar și combaterea Bullying-ului reprezintă un proces elaborat, în cadrul căruia este necesar să participe toți cei implicați în dezvoltarea copilului (părinți, profesori, psihologi). Chiar dacă nu se poate vorbi de o strategie ori de un program general valabil în ceea ce privește combaterea acestui fenomen, există totuși, câteva modele de bune practici, care pot fi luate în considerare și adaptate în funcție de nevoile specifice.

1. Programul Olweus de prevenire a bullying-ului, elaborat de profesorul norvegian Dan Olweus, care, prin modelul său, promovează ideea reducerii comportamentelor antisociale în rândul tinerilor, prin dezvoltarea de relații pozitive între aceștia[3].

2. Abordare comprehensivă a fenomenului de bullying – nu de puține ori, Bullying-ul, precum și consecințele acestuia sunt subestimate în rândul multor copii și adulți. De aceea, acest model propune, în fapt, conștientizarea sporită a cauzelor ce determină

apariția situațiilor de bullying, înțelegerea acestora, monitorizarea sporită, dar și găsirea unor răspunsuri sistematice și consecvente ale fenomenului în discuție. Cu alte cuvinte, acest model presupune înțelegerea problemei, o înțelegere ce va duce către rezolvarea ei.

3.

Programul „Steps to Respect” (Pașii Respectului): Fiind structurat pe două componente (crearea unui mediu pozitiv în școală și formarea competențelor sociale și emoționale în rândul elevilor), acest model, extrem de interesant și convingător, are ca scop reducerea bullying-ului în cadrul unei instituții de învățământ și încurajarea beneficiarilor actului educațional către construirea unor relații pozitive, bazate pe susținerea reciporcă. Este încurajată, totodată, dezvoltarea abilităților de a lega și de a menține prietenii.

4. Modelul „Win-Win Classroom” (Clasa câștig-câștig): Pornind de la ideea potrivit căreia, la clasă, practicile tradiționale, precum și codurile de disciplină care au la bază pedepsirea educabilului eșuează în a-l motiva pe acesta în a-și schimba atitudinea și comportamentul, modelul Win-Win Classroom se dovedește a fi o inovație în domeniu, prin sublinierea necesității responsabilizării copiilor, prin crearea unui climat favorabil unei dezvoltări emoționale optime[4]. Subiecții vor fi încurajați spre dobândirea unei motivații temeinice,în minimizarea unui eventual eșec academic, în eliminarea dependențelor, a dezinteresului și a sfidării. Este, poate, cel mai interesant model, dat fiind faptul că, aici, conceptul de limită presupune formularea pozitivă a acesteia, 3 http://listen.animusassociation.org/wp-content/uploads/2016/09/manual-rom-web.pdf

4 http://archive.beatbullying.org/pdfs/CyberMentors-Brochure.pdf

121

delimitându-se în mod evident de noțiunea de regulă. Astfel, dacă regulile presupun, oarecum, reacții negative, limitele se focusează pe prevenirea, într-o manieră pozitivă a situațiilor critice.

5. Programele bazate pe dovezi, un alt model de bună practică, au la bază probele concrete ale abordării bullying-ului. În vederea aplicării acestui model, ar trebui să se țină cont și de informații cum ar fi datele demografice,

precum și situația unității de învățământ.

6. Abordările bazate pe un climat școlar pozitiv și învățarea socială și

emoțională constituie un model promițător în vederea prevenirii bullying-ului în cadrul școlii. Potrivit cercetărilor efectuate, o dezvoltare sănătoasă este favorizată de către un climat pozitiv, în vreme ce, comportamentele de tip bullying, violența, victimizarea, precum și sentimentul de nesiguranță al elevilor, sunt asociate unui climat școlar negativ. Printr-un climat școlar propice, sunt reduse o serie de probleme, de tipul depresiei, stresului, al anxietății,al conflictelor și al agresivității, fiind promovate creativitatea, leadership-ul și realizările academice.

De multe ori, copilul victimă are tendința de a ascunde față de părinți sau față de profesori situația cu care se confruntă, din teama de a nu agrava situația ori de nu a fi etichetați drept slabi. Tocmai de aceea, metodele deja expuse au la bază angajamentul tuturor celor implicați în actul educațional, de la părinți și profesori, până

la cadre medicale specializate în domeniu, facând astfel posibilă realizarea unui proces complex și de durată a prevenirii bullying-ului.

Este necesar ca toți participanții la această acțiune să parcurgă diferiți pași spre eradicarea acestui fenomen realmente distrugător. Așadar, organizarea unor activități de informare, îmbunătățirea comunicării cu copiii pot contribui cu succes la prevenirea bullying-ului , deoarece, după cum se știe, cel mai bun mod de abordare a acestuia este de a fi oprit înainte de a începe.

Bullying-ul, acest fenomen îngrijorător cu impact negativ asupra copilului de azi și cu urmări catastrofale asupra adultului de mâine, necesită eforturi susținute atât din partea aparținătorilor, cât și din partea instituțiilor școlare și a comunității, în general[5]. Adulții au datoria, prin atitudinea lor, de a-i determina pe copii să nu tolereze agresiunea și să le fie astfel creată falsa impresie a unei normalități a lumii lor. Este, deci, o obligație morală a adultului să observe, să raporteze și să participle la stoparea acestui fenomen, întrucât, indiferent de grupul social căruia îi aparține,de culoarea pielii, aspect sau cult religios, fiecare dintre noi se definește prin conceptul de entitate umană unică. Oamenii nu vor ajunge să trăiască într-o lume mai bună, cu adevărat evoluată, decât prin respect, pentru că niciodată nu se va ajunge la un teren mai înalt, împingând-i,mereu, pe ceilalți în jos.

Bibliografie:

1. Clavier, Bruno, Fantomele din familie-Psihanaliza transgenerațională, Editura Philobia, București, 2018.

2. Kishimi, Ichiro, Koga, Fumitake, Curajul de a nu fi pe placul celorlalți, Editura Litera, București, 2020.

Resurse digitale disponibile online:

3. http://www.antibullyingweek.co.uk/

4. http://archive.beatbullying.org/index.html

5. http://archive.beatbullying.org/pdfs/CyberMentors-Brochure.pdf

6. http://www.safesocialmedia.eu/

7. http://www.teenwirral.com/staying-safe/bullying/getting-help-bullybusters

5 http://www.safesocialmedia.eu/

122

SPUNEM STOP BULLYING-ULUI!

WE SAY STOP BULLYING!

Prof. Aanei Genilia, prof. Furtună Maria

Școala Gimnazială Lunca Priporului, orașul Nehoiu, județul Buzău

”Educaţia este un vaccin contra violenţei.” – Edward James Olson

Având în vedere impactul traumatizant al bullying-ului, care are o arie mare de desfășurare, atât în mediul școlar, cât și în afara acestuia, școala, părinții și autoritățile trebuie să colaboreze pentru a preveni și diminua formele de agresiune, aplicând prompt măsuri de protecție și siguranță.

Prin misiunea sa, școala poate acționa eficient în cele două direcții care vizează prevenirea și combaterea bullying-ului: asigurarea climatului educațional prielnic învățării și promovarea relațiilor sociale pozitive între elevi.

Pentru gestionarea unui caz de bullying ce a apărut în școala noastră, în vara anului 2022 am inițiat proiectul local ,,Toleranță și empatie - pași spre prietenie. Ateliere de vară ”, care s-a derulat sub forma unui parteneriat cu autoritatea locală, o asociația nonguvernamentală și câțiva antreprenori cu suflete mari din mediul privat.

Proiectul a avut un impact pozitiv atât în rândul elevilor și al cadrelor didactice implicate, cât și în comunitatea locală. Elevii au învățat să-și gestioneze emoțiile, au înțeles cât de important este să stabilim și să respectăm reguli în viața de zi cu zi, să manifestăm toleranță și înțelegere unii față de ceilalți. De asemenea, cultivarea și manifestarea empatiei la nevoile celor aflați în dificultate, atât în rândul copiilor, cât și în cel al familiilor acestora și al comunității locale, petrecerea unui timp de calitate într-o manieră

creativă au fost doar o parte dintre rezultatele calitative obținute la finalul acestui proiect.

"Education is the vaccine for violence." – Edward James Olson Considering the traumatic impact of bullying, the phenomenon that has a large area of deployment nowadays, both in the school environment and outside it, the school, parents, and authorities must collaborate to prevent and reduce forms of aggression, promptly applying measures of protection and safety.

Through its mission, the school can act effectively in the two directions aimed at preventing and combating bullying: ensuring the educational climate conducive to learning and promoting positive social relations between students.

To manage a case of bullying that occurred in our school, in the summer of 2022 we initiated the local project "Tolerance and Empathy - steps towards Friendship - Summer workshops", which took place in the form of a partnership with the local authority, a non-governmental association, and some big-hearted entrepreneurs from the private sector.

The project had a positive impact on the students, the teachers involved, and also on the local community. Students learned to manage their emotions, they understood how important it is to set and follow rules in everyday life, to show tolerance and understanding towards each other. More than that, cultivating and showing empathy for the needs of those in difficulty, both among children and their families and the local community, and spending quality time creatively were parts of the qualitative results obtained at the end of this project.

”Educaţia este un vaccin contra violenţei.” – Edward James Olson

Bullying-ul în școală este un fenomen complex, cu impact negativ asupra dezvoltării copiilor pe termen scurt si lung, care poate provoca acestora probleme de ordin emoțional, social și chiar fizic, ce pot 123

conduce la depresie, anxietate, probleme cu somnul, tulburări de alimentatie, performante școlare scăzute și chiar abandon scolar.

Având în vedere impactul traumatizant al bullying-ului, care are o arie mare de desfășurare, atât în mediul școlar, cât și în afara acestuia, școala, părinții și autoritățile locale trebuie să colaboreze pentru a preveni și diminua formele de agresiune, aplicând prompt măsuri de protecție și siguranță.

Prin misiunea sa, școala poate acționa eficient în cele două direcții care vizează prevenirea și combaterea bullying-ului: asigurarea climatului educațional prielnic învățării și promovarea relațiilor sociale pozitive între elevi.

Crearea unor proceduri de intervenție în astfel de cazuri, stabilirea unor reguli anti-bullying, monitorizarea permanentă a spațiului școlar, observarea atentă a dinamicii grupului și intervenția cadrelor didactice sau a consilierului școlar atunci când apar dezechilibre, identificarea și sprijinirea psihologică a elevilor ce ajung să devină victime ale bullying-ului, implicarea părinților în sesiuni de informare și luarea unor măsuri de comun acord în vederea protecției și securității copiilor, e fectuarea unor anchete sociale în familiile copiilor implicați în aceste agresiuni sunt acțiuni pe care școala, în colaborare cu autoritățile cointeresate, le derulează pentru asigurarea şi menţinerea unui climat școlar adecvat educaţiei de calitate.

Pentru promovarea relațiilor sociale pozitive între elevi, școala inițiază și derulează programe sau proiecte care vizează conştientizarea consecinţelor bullying-ului, creşterea coeziunii grupului de copii şi a comunităţii copii-adulţi, încurajarea atitudinilor nonviolente şi suportive între ei, învăţarea şi exersarea empatiei.

În acest sens, pentru gestionarea eficientă a unui caz de bullying cu care ne-am confruntat la nivelul școlii, în vara anului 2022 am inițiat proiectul local ,,Toleranță și empatie - pași spre prietenie. Ateliere de vară ”, care s-a desfășurat sub forma unui parteneriat cu autoritatea locală, o asociația nonguvernamentală

și câțiva antreprenori din mediul privat, cu preocupare reală pentru bunăstarea copiilor din comunitatea locală.

Identificând cauzele comportamentului agresiv manifestat de către elevul problemă în contextul şcolar (expunerea agresorului la abuz emoțional și fizic în propria familie, neglijență parentală, nevoia de atenție socială, lipsa empatiei), pentru integrarea acestuia și a altor elevi care manifestau dificultăți în adaptarea școlară, am hotărât derularea unor activități nonformale, de către o echipă de 10 cadre didactice cu care copiii își petrec activitatea în școală, într-un mediu cunoscut, în incinta unui fost local de școală

primară, în care își petrec aproape zilnic după-amiezile, jucându-se.

Obiectivele specifice ale proiectului au fost:

 Dezvoltarea abilităților de comunicare, cooperare și interacțiune prin intermediul activităților recreative și ludice;

 Stimularea creativității copiilor în cadrul activităților artistice;

 Dezvoltarea unui comportament empatic, nonviolent, prietenos în cadrul comunității din care fac parte;

 Sensibilizarea comunității locale cu privire la problemele celor aflați în dificultate prin activități de voluntariat.

De asemenea, proiectul a vizat creșterea încrederii părinților în instituția școlară, prin implicarea activă în desfășurarea activităților extrașcolare, cunoscându-se importanța colaborării acestora în procesul de învățare al copiilor.

Grupul țintă al proiectului a fost format din 20 de elevi din clasele primare, care locuiesc în același sat și își petrec timpul liber împreună, între care s-au regăsit elevul problemă și alți elevi care fac parte din grupuri vulnerabile (elevi cu situație materială precară, elevi cu CES, elevi din familii monoparentale, elevi cu părinți plecați în străinătate). Indirect, au fost implicate și familiile copiilor, respectiv comunitatea locală.

124

Programul a oferit elevilor posibilitatea de a petrece o parte din vacanța de vară într-o manieră

creativă și recreativă, în contexte educative care vizează dezvoltarea socio-emoțională a acestora.

Cele 5 activități cuprinse în proiect, derulate pe parcursul unei săptămâni, s-au desfășurat prin intermediul a 3 ateliere de lucru intitulate astfel: ,,La taifas”, ,,În atelierul fanteziei”, ,,Joc și prietenie”.

Poveștile terapeutice din cartea ,,101 povești vindecătoare pentru copii și adolescenți”, autor George W. Burns, propuse în cadrul atelierului ,,La taifas” au abordat probleme și provocări pe care un copil le poate întâlni în mediul școlar, au oferit suport pentru identificarea și aplicarea unor metode de gestionare a acestor provocări, ajutând astfel la pregătirea copilului pentru depășirea situațiilor dificile cu care se poate confrunta în mediul școlar și în comunitatea din care fac parte.

Celelalte două ateliere- ,,În atelierul fanteziei, ,,Joc și prietenie”- au facilitat copiilor nenumărate posibilități de exprimare artistică, de relaționare în diverse contexte, de petrecere a timpului într-un mod plăcut, antrenant.

Descrierea activităţilor

Activitatea nr. 1:,,Sunt necesare regulile?”

a) În cadrul atelierului de lucru ,,La taifas”, a fost citită povestea ,, A învăța despre reguli” și inițiată o dezbatere privind importanța respectării regulilor în viața de zi cu zi, în vederea relaționării eficiente cu cei din jur.

b) ,,În atelierul fanteziei”, elevii au fost împărțiți în grupe și au primit ca sarcină să stabilească și să

prezinte un set de reguli necesare în derularea unui joc, folosind diverse materiale.

c) În atelierul ,,Joc și prietenie”, elevii au aplicat regulile stabilite în atelierul anterior, în cadrul jocului

,,Bătaia cu baloane”.

Activitatea nr. 2: ,,Învățăm să ne controlăm emoțiile!”

a) În cadrul atelierului de lucru ,,La taifas”, a fost prezentat textul ,, Retragerea în sine” și pe baza acestuia s-a purtat o conversație privind importanța gestionării furiei, găsirea unor metode de autocontrol, în vederea relaționării eficiente cu cei din jur.

b) ,,În atelierul fanteziei”, elevii au confecționat și personalizat o broscuță țestoasă, folosind diverse materiale.

c) În atelierul ,,Joc și prietenie”, elevii au fost antrenați în jocul ,,Aduc o scrisoare pentru...”

125

Activitatea nr. 3: ,,Cum ne stăpânim furia?”

a) În cadrul atelierului de lucru ,,La taifas”, s-a dat citire poveștii ,, Bate furia în cui!” , urmată apoi de o conversație privind impactul unui comportament violent asupra celor din jur, în vederea conștientizării efectelor negative ale acestuia asupra relațiilor cu ceilalți.

b),,În atelierul fanteziei”, elevii, lucrând în grupe, au confecționat afișe cu sloganuri de promovare a unui comportament asertiv, nonviolent, în colectivitate.Apoi elevii, împărțiți în grupe, au prezentat, sub forma unor jocuri de rol, scenarii ale unor situații conflictuale des întâlnite în mediul școlar, precum și soluții de rezolvare pașnică a acestor conflicte.

c) În atelierul ,,Joc și prietenie”, elevii au învățat și exersat jocul ,,Plasa iubirii”.

Activitatea nr. 4: ,,Cum să-ți faci și să-ți păstrezi prietenii?”

Activitatea a început cu un brainstorming, pornind de la cuvântul prietenie.

a) În cadrul atelierului de lucru ,,La taifas”, pe baza poveștii ,, A-ți face prieteni și a-i păstra” a fost inițiată

o dezbatere privind importanța respectării unicității fiecăruia, a acceptării diferențelor dintre oameni și a manifestării toleranței, în vederea stabilirii unei relații de prietenie cu cei din jur. Elevii au înțeles astfel valoarea prieteniei și importanța acesteia pentru integrarea lor socială în comunitatea școlară din care fac parte.

b) ,,În atelierul fanteziei”, elevii au realizat un Copac al prieteniei, din mânuțe de hârtie decupată.

c) În atelierul ,,Joc și prietenie”, elevii au fost antrenați în jocul ,,Trifoiul reușitei”.

126

Activitatea nr. 5: ,,Suntem ceea ce alegem să fim!”

a) În cadrul atelierului de lucru ,,La taifas”, a fost inițiată o conversație pe baza poveștii ,,Hrănește ceea ce vrei să crești în tine” despre lupta dintre bine și rău ce se duce în interiorul nostru, despre consecințele alegerilor pe care pe facem în contextele zilnice și impactul asupra evoluției ulterioare.

b) ,,În atelierul fanteziei”, elevii au primit ca sarcină de lucru prezentarea luptei dintre bine și rău într-un mod artistic- creației literară sau plastică.

c) În atelierul ,,Joc și prietenie”, a fost propus elevilor jocul ,,Ghicitul în palmă”.

Proiectul a avut un impact pozitiv atât în rândul elevilor și al cadrelor didactice implicate, cât și în comunitatea locală. Desfășurarea activităților prin colaborare, în spațiul în care ei se joacă și socializează

în timpul liber, stabilirea și practicarea unor reguli de joc, înțelegerea importanței respectării acestora pentru asigurarea stării lor de bine în cadrul acestor activități au constituit contexte de reflectare asupra propriilor atitudini, conducând la îmbunătățirea comportamentului acestora și la îmbunătățirea relațiilor dintre ei.

Elevii au învățat să-și gestioneze emoțiile, au înțeles cât de important este să stabilim și să

respectăm reguli în viața de zi cu zi, să manifestăm toleranță și înțelegere unii față de ceilalți. De asemenea, cultivarea și manifestarea empatiei și a solidarității la nevoile celor aflați în dificultate, atât în rândul copiilor, cât și în cel al familiilor acestora și al comunității locale, petrecerea unui timp de calitate într-o manieră creativă au fost doar o parte dintre rezultatele calitative obținute la finalul acestui proiect.

Bibliografie:

 George W. Burns G.W., 101 povești vindecătoare pentru copii și adolescenți, București: Editura Trei, 2011

 Acțiuni ,,Anti-bullying”. Manual școlar, realizat de Centrul pentru studierea comportamentului Northampton, aprilie 2015

 Axinte G., Sorici C., Prevenirea violenței în școală- resurse pentru școli și profesori. Ghid pentru profesori, învățători și educatoare, creat în cadrul proiectului ,,Îmbunătățirea calității educației la Școala Gimnazială Lunca, Pașcani, prin profesionalizarea internațională a personalului”, finanțat de către U.E. prin programul Erasmus+, Acțiunea cheie I, 2014- 2026

127

CYBERBULLYINGUL –

HĂRȚUIRE POSIBILĂ ÎN ORICE MOMENT

Prof. Corcodel Elena – Cristina

Prof. dr. Corcodel Claudiu

Liceul Teoretic ,,Nicolae Iorga” Nehoiu, județul Buzău, România

Bullyingul este vast răspândit, dar nu multă lume vorbește despre acest lucru.

Nu există termen echivalent în limba română, însă Dexonline ne dă următoarea definiție: Bullying s. n. acțiunea sau seria de acțiuni fizice, verbale, relaționale și/sau cibernetice, întrun context social dificil de evitat, săvârșite cu intenție, care implică un dezechilibru de putere, au drept consecință atingerea demnității ori crearea unei atmosfere de intimidare, ostile, degradante, umilitoare sau ofensatoare, îndreptate împotriva unei persoane sau grup de persoane și vizează

aspecte de discriminare și excludere socială, care pot fi legate de apartenența la o anumită rasă, naționalitate, etnie, religie, categorie socială sau la o categorie defavorizată ori de convingerile, sexul sau orientarea sexuală, caracteristicile personale, acțiune sau serie de acțiuni, comportamente ce se desfășoară în unitățile de învățământ și în toate spațiile destinate educației și formării profesionale.

Este cuprinzătoare și include și CYBERBULLYINGUL la care facem referire pentru că îl considerăm foarte periculos. Hărțuirea convențională are loc mai ales în interiorul mediului școlar și include persoane identificabile ca agresori. Dacă în trecut copilul venea acasă și considera că ia o pauza de la agresiunile petrecute la scoală, în zilele noastre agresiunea continuă și acasă. Elevii sunt prezenți tot timpul în mediul virtual, conectați între ei și pot fi oricând victimele bullyingului cibernetic. Rețelele de socializare, care se dezvoltă în mod continuu, fac acesta conectare posibila, iar adulții nu pot tine pasul.

Willard (apud. Grigore, 2016) ne indică următoarele tipuri de cyberbullying:

 Flaming: transmiterea unor mesaje denigratoare/vulgare despre o persoană.

 Hărțuirea online: mesaje jignitoare transmise prin corespondența electronică în mod repetat

 Urmărirea virtuală: hărtuirea online cu scopul intimidării persoanei vizate.

 Denigrarea:transmiterea unor mesaje false denigratoare și postarea acestora în mediul online.

 Farsele: sub o identitate falsă, abuzatorul transmite mesaje cu scopul de a periclita imaginea cuiva.

 Outingul: dezvăluirea de informații personale spuse de o persoană către o alta sau mai multe persoane.

 Excluderea: blocarea unei anumite persoane dintr-un grup aflat în rețelele de socializare.

Efectele manifestării cyberbullying-ului pot fi de lungă durată și pot fi încadrate în 3 categorii: social, emotional și fizic.

Efecte la nivel social sunt: diminuarea dorinței de a comunica și socializa, atât în mediul online, cât și în viața reală, motiv pentru care unele victime pot alege să se izoleze de societate - comportament necorespunzător în societate, victimele putând acționa agresiv sau prezenta complexe a căror manifestare inhibă socializarea - absenteismul – copiii sau adolescenții agresați în mediul virtual refuză să meargă la școală pentru a evita întâlnirea cu unuii colegi, care au vizualizat sau citit mesajele denigrante distribuite pe internet de agresor.

128

Efecte la nivel emoțional sunt: comportament agresiv sau depresie, cauzate de reacțiile celor din jur la postările agresorului cu privire la victimă - frică și anxietate, determinată de impresia victimei că este urmărită permanent de agresor sau că urmează un nou atac la adresa sa, adolescentul este mereu nemulțumit și supărat, refuzând să participe la activități de grup sau cu caracter social.

Efecte la nivel fizic sunt: rănirea fizică pricinuită de agresorul cu care victima s-a întâlnit ulterior față

în față - sinuciderea – în anumite cazuri extreme, victima, izolată și refuzând să ceară ajutor din exterior, recurge la a-și lua viața, fie din convingerea că este singura modalitate de a opri agresorul, fie pentru că nu mai poate să îndure tratamentul abuziv al agresorului sau reacțiile celor din jur.

Este, deci, datoria tuturor să identifice, raporteze și să oprească bullyingul (elevi, profesori, părinți și autorități). Efortul nostru colectiv va face diferența! Atât agresorul, cât și victima cyberbullyingului au nevoie de ajutor din partea familiei, școlii și psihologilor. Trebuie să învățăm elevii să se respecte reciproc, numai așa vom trăi intr-o lume fără hărțuire cibernetică!

129

Studiu de caz: Cyberbullying

Problema: Cyberbullying

Descrierea problemei:

 Tipologia problemei: Cyberbullying la liceu

 Actorii implicați: Ștefania, Darius, Andra, colegele Andrei, profesorul diriginte, consilierul psihopedagog, părinții.

 Contextul apariției: acasă și la școală.

 Descrierea situației: Darius și Andra sunt prieteni. Darius este clasa a XII- a, iar Andra este în clasa a XI-a. Prietenia lor durează de luni și Andra este îndrăgostită. Ea observa pe telefonul lui Darius câteva mesaje schimbate de acesta cu Ștefania, colega lui de clasa, despre un proiect de la școala.

Andra decide că trebuie sa-i dea o lecție Ștefaniei, dar nu vrea sa-i confrunte pe cei doi de frică să nu strice relația cu Darius. Face un cont fals de Instagram cu numele Ștefaniei, postează poze stânjenitoare, face comentarii răutăcioase și își încurajează colegele să o denigreze.

 Care sunt motivele pentru care considerăm această situație o problemă?

Ștefania e retrasă, ia note proaste, iar părinții ei sunt foarte îngrijorați și înțeleg de ce este tristă și supărată. Conflictul a degenerat, fetele s –au certat și au ajuns să se împingă pe coridor, la școala.

Profesorul diriginte vede tristețea Ștefaniei, află ce au postat fetele despre ea și observă că e o situație clară de ciberbullying care a condus la bullying fizic.

 Posibile riscuri: Ștefania riscă să acumuleze multe goluri, își pierde credibilitatea în fața profesorilor, își pierde încrederea în ea și poate intra în depresie.

Intervenție:

130

Profesorii diriginți discuta cu cele două eleve separat despre:

 comportamentele sociale pozitive și de dorit, atât în offline cât și în online;

 le stimulează empatia și le întreabă cum s-ar simți dacă ei înșiși sau cineva la care țin cu adevărat ar fi victima unui comportament de cyberbullying;

 le încurajează să vorbească despre școală, prieteni, evenimente sociale și acordă atenție conversațiilor lor cu alți copii;

 le ajută să învețe acele abilități sociale de care au nevoie pentru a-și face noi prieteni. Un elev încrezător, înconjurat de prieteni, are șanse mici să fie victimă a cyberbullyingului sau să fie violent online cu alți copii;

 încurajează comportamentele de “reparare” față de persoanele pe care le-au rănit; pedeapsa sau un

“iartă-mă” spus cu forța nu le insuflă copiilor empatie și bucuria conectării cu ceilalți;

 apreciază momentele de generozitate și compasiune ale elevului față de ceilalți. și le ajută să

descopere sentimentul de bine pe care fiecare om îl trăiește când face o faptă bună.

Părinții Ștefaniei și ai Andrei au participat, alături de ele la o consiliere din partea consilierului psihopedagog.

Colegele Andrei au fost puse de către profesorul diriginte să facă un referat pe tema hărțuirii în mediul on line, cu exemple concrete, pe care să-l prezinte clasei la ora de dirigenție, astfel realizând că ”ajutorul”

dat colegei lor a fost, de fapt, foarte nociv.

131

Rezultate:

Ștefania a căpătat încredere în ea, a luat note bune, s-a implicat în activități extrașcolare și a acceptat scuzele Andrei. Colegele Andrei și-au cerut scuze, au șters toate postările si comentariile și au promis că

nu vor mai face așa ceva niciodată, chiar vor semnala alte situați de acest gen.

Surse:

 https://dexonline.ro/

 https://oradenet.ro/

 https://responsabilitate-sociala.orange.ro/

 https://mindeducation.ro/

 Analiză a cyberbullying-ului pe platformele educaționale, în perioada stării de urgență martie

-iunie 2020, în rândul elevilor al căror părinți sunt plecați la muncă în străinătate din județul Timiș, România - Adelia Furdui (Florea), lector, Patricia Runcan, dr. abilitat, conf. univ., Remus Runcan, dr., conf. univ.

 Cyberbullying in educational context, Magdalena Iorga (coordinator), © Editura Universităţii

“Alexandru Ioan Cuza” din Iaşi, 2022

132

,,BULLIYNGUL-PRVENȚIE ȘI COMBATERE

LA NIVELUL CICLULUI PRIMAR”

Prof.Cotici Cristina

Liceul Teoretic Nicolae Iorga Nehoiu

Bullying-ul este în general caracterizat ca un comportament agresiv intenționat care :

-

este menit să provoace disconfort sau durere,

-

implică un dezechilibru de putere și tărie între agresor și victimă, și

-

se manifestă repetitiv, regulat (Limber, 2002; Olweus, 1993a; Nansel et al., 2001); Bullying-ul poate lua diverse forme, de la tachinare, zvonuri sau minciuni despre persoana vizată, excluderea dintr-un grup, amenințare și până la agresiune fizică. Atunci când acest fenomen se întâmplă

prin intermediul dispozitivelor tehnologice acesta poartă denumirea de cyberbullying.

Impactul este resimțit în fiecare dimensiune de dezvoltare psihologică:

-

emoțională, accentuând riscul ca cele mai frecvent trăite emoții în relațiile interpersonale să fie de teamă, furie, frustrare, resentiment, vinovăție sau rușine;

-

socială, aducând în relațiile cu semenii variate comportamente de agresivitate, respingere sau izolare;

-

comportamentală, transformând, pentru mulți copii, comportamentul violent în cea mai intens utilizată strategie de rezolvare a problemelor;

Ca orice formă de bullying, cyberbullying-ul este direct corelat cu tulburări de sănătate mentală în rândul copiilor, cu consum de substanțe sau suicid. Referindu-ne specific la copiii victime, chiar de la ciclul primar, ne putem aștepta la consecințe negative în planul rezultatelor școlare, sănătății fizice și confortului emoțional. Ei au șanse mai mari decât alți copii să:

-

dezvolte depresie sau tulburări de anxietate, trăind sentimente acute de tristețe, însingurare, teamă și îngrijorare;

-

aibă dificultăți de somn și alimentație (ex. pot dormi puțin și agitat; vor avea dificultăți de trezire dimineața, înainte de a pleca la școală; își vor pierde pofta de mâncare sau pot exprima nevoia de a «ronțăi» constant ceva, fără să le fie neapărat foame);

-

își piardă interesul pentru activități care odinioară le făceau mare plăcere (ex. joacă, citit, interacțiune cu cei din jur etc.);

-

aibă frecvent dificultăți de sănătate (ex. dureri de cap, stări febrile, greață, dureri de stomac);

-

înregistreze o scădere, aparent nejustificată, a rezultatelor școlare, însoțită de absenteism sau chiar refuzul de a merge la școală;

În ceea ce îi privește pe copiii care sunt autorii comportamentelor de cyberbullying, este întâlnită

adesea o agravare a comportamentelor violente, de risc, și în mediul offline, pe măsură ce aceștia intră în anii adolescenței. Astfel, copiii care au experiențe de a agresa, online sau offline, sistematic colegii, au șanse ca în adolescență și la vârsta adultă să:

-

consume alcool și alte substanțe cu risc crescut pentru sănătatea lor fizică și emoțională;

-

aibă comportamente violente și delincvente, de vandalism, violență fizică extremă, furt, abandon școlar;

-

se implice prematur în relații sexuale cu risc;

-

să devină adulți cu risc crescut de comportament ilegal, violență domestică și abilități minime de menținere a unui loc de muncă;

133

Este important, ca profesori, să nu minimalizăm consecințele situațiilor de cyberbullying asupra copiilor, gândindu-ne că sunt limitate în timp și vor fi repede uitate.

Copiii au tendința să trăiască dramatic experiențele de viață, cu intensități emoționale crescute și cu convingerea că vor fi durabile în timp. Ei nu au încă maturitatea și înțelepciunea care ne ajută, pe noi, adulții, să dăm fiecărei situații o importanță relativă, limitată în timp și ca impact emoțional.

Intervenția instituțională și abordarea în cadrul clasei sau a școlii

Este știut că bullying-ul și cyberbullying-ul au loc în fiecare școală, indiferent de tipul de comportament sau de scara la care fenomenul are loc, dar ce contează și ce diferă semnificativ între școli este modul în care acestea îl gestionează în practica de zi cu zi. Pentru a construi sau crea un răspuns de succes la aceste fenomene, ajută să vă

concentrați, să reflectați și să discutați modul de înțelegere a cyberbullying-ului și atitudinile față de acesta în școala voastră.

Comportamentele de cyberbullying au stabilitate crescută în timp, sunt cel mai adesea ascunse de adulți și continuă în absența unor măsuri specifice de intervenție. Cyberbullying-ul este o problemă relațională ce solicită

întotdeauna o soluție care implică schimbări la nivelul relațiilor între copii și în dinamica grupului. Pentru eliminarea unor astfel de comportamentelor este necesară o intervenție directă în contextul în care acestea apar, cel mai adesea în mediul școlar.

Un alt aspect asupra căruia atragem atenția este că, într-o situație de cyberbullying toți copiii sunt victime -

și cel care suferă consecința directă a agresivității; și cel care este autorul comportamentului violent, pe care, l-a învățat cu siguranță fiind la rândul său martor sau victimă într-un alt context de viață; și cel care asistă neputincios și învață că școala sau cartierul sunt câmpuri de luptă în care doar cei puternici supraviețuiesc.

În cadrul instituțional al școlii, cadrul didactic are rolul esențial încă de la clasele ciclului primar în identificarea acestor cazuri și luarea celor mai eficiente măsuri de combatere, dar mai ales de prevenție.

Punctual putem vorbi la clasele de început ale ciclului primar, pregrătitoare, respectiv clasa I, de activități predominant de prevenție și într-o proporție mai mică de combatere a acestui fenomen. Astfel, putem concepe o serie de demersuri didactice ce se vor derula la orele de dezvoltare personală, și nu numai, în cadrul unor activități extracurriculare sau nonformale menite să-i transpună pe elevi în situații contextuale imaginare ce vizează formarea și dezvoltarea unor competențe ce facilitează înțelegerea sau învățarea unor tipuri de comportamente ce-i protejeză

atât în situația în care ar putea fi victime su agresor. În eventualitatea în care ei au luat deja contact cu un anumit tip de comportament ce-l poate situa pe copil, prin însușire, într-una din tabere, școala trebuie să-i ofere alternative sau soluții pe care el nu avea de unde să le cunoască, mai ales prin prisma vârstei fragede pe care o are.

Principala metodă didactică, procedeu sau chiar strategie, prin care consider că se poate realiza acest obiectiv este jocul didactic. Cadrul didavtic trebuie să vizeze atingerea unor obiective foarte bine țintite din care elevul să câștige nu numai informații ci și experiențe.

În perioada şcolarităţii mici, în activitatea copiilor jocul ocupă locul preferat. Jucându-se, copilul învaţă cu plăcere, se manifestă spontan, sincer, îşi dezvăluie tendinţele şi interesele. Jocul didactic este unul dintre cele mai eficiente mijloace de dezvoltarea vorbirii, a gândirii logice, a capacităţii de comunicare şi relaţionare. Prin joc se cultivă atitudinea pozitivă faţă de muncă, spiritul de răspundere, spiritul critic şi cel de cooperare, activismul, aptitudinea de a lua iniţiativa şi de a face faţă unor situaţii noi.

Deoarece jocul imprimă activităţii didactice un caracter viu şi atrăgător, induce o stare de bună dispoziţie, de divertisment şi destindere, caut să-l introduc cât mai des în activitatea de predare-învăţare. Voi prezenta câteva dintre jocurile pe care le-am utilizat în activitatea mea la clasă pentru a întări afirmațiile anterioare referitoare la modul în care elevii sunt introduși în această contextualizare a prevenției și combaterii fenomenului de bullying încă din primii ani de școlarizare ca o ”alfabetizare” în această direcție.

Găseşte-ţi partenerii de joc!

134

Se împarte clasa în două grupe egale ca număr. Fiecărei grupe i se distribuie cartonaşe în aşa fel, încât, cartonaşele din prima grupă să aibă corespondent în grupa cealaltă. Grupele se vor aşeza faţă în faţă cu cartonaşele la vedere. Fiecare membru va trebui să-şi găsească perechea potrivită în rândul din faţă, să se prindă de mână şi să

se deplaseze în spațiul destinat perechilor.

Perechile se pot forma după anumite cerinţe, în funcţie de activitatea (tema) desfăşurată: sinonime, antonime, fiinţe, stări sufletești, trăsături fizice, trăsături morale etc. Jocul poate fi mai complex dacă li se cere copiilor să formeze grupuri pentru a îndeplini o sarcină. (De exemplu, să formeze grupuri de câte trei pentru a obţine o categorie validă: calități, defecte etc.)

Lanţul tematic

În acest joc ,,lanţul” este o înşiruire de cuvinte în care noul cuvânt trebuie să înceapă cu ultima literă a cuvântului precedent. Dacă se alege un anumit domeniu, lanţul devine ,,tematic”: lanțul însușirilor fizice, lanțul ănsușirilor morale, lanţul apelor, lanţul scriitorilor, lanţul oraşelor, lanţul plantelor, etc.

De exemplu:

Lanţul animalelor (ştiinţele naturii)

Leopard, dromader, ren, nurca, arici, iepure, elefant, etc.

Lanţul numelor (limba română)

Ana, Aurel, Luca, Alina, Augustin, Nicolae, Elena, Andrei, Ilie, Eliodor, Remus, etc.

Ghiceşte cum eşti!

Fiecare copil are prins pe spate un jeton pe care este trecută o trăsătură caracteristică fizică sau morală

sau o pasiune, un sport pe care îl practică precum și numele unui personaj (scriitor, poet, personaj dintr-o poveste sau poezie cunoscută). Astfel, fiecare dintre participanţi ştie cine sunt ceilalţi, dar nu ştie cine și cum este el.

Dintr-un săculeţ copiii îşi aleg cuvinte care ,,se leagă prin înţeles”, putând forma perechi (ghiocel-primăvară, fulg-iarnă, ghete-şireturi, altruist-bun coleg etc.). Jocul continuă sub forma unui dialog între doi jucători.

Pentru a-l ajuta să afle ,,cine este”, partenerul care a văzut jetonul de pe spatele colegului, încearcă să-i dea acestuia cât mai multe indicii care să-l ajute să descopere personajul.

Jocul este mai interesant şi mai distractiv dacă discuţia este astfel purtată, încât să nu ducă prea repede la identificarea personajului.

Exemplu de indicii pentru:

Greieraş – Lumea crede că eşti leneş.

Unui poet i-a fost milă de tine.

Cineva nu a vrut să te primească iarna în căsuţă.

Creangă – Ai fost un mare scriitor.

Ai scris poveşti şi povestiri.

Te-ai născut la Humuleşti.

Cuvintele ascunse

Jocul se desfăşoară individual, în perechi, în grup, sub formă de concurs. Se dă un cuvânt. Elevii au sarcina de a găsi cuvintele ,,ascunse” în acesta. Câştigă elevul (perechea/grupul) care a găsit toate cuvintele sau cele mai multe cuvinte.

Exemplu: ,, parantezele”

Cuvintele ,,ascunse”: pa, par, para, paranteze, ara, an, teze, tezele, zel, el, ele, le Jocul se poate complica dacă pentru formarea noilor cuvinte literele pot fi folosite în orice ordine. Spre exemplu, din cuvântul dat ( parantezele), pe lângă cele găsite mai sus, se pot forma o multitudine de alte cuvinte: raze ,razele, lezare, zare, praz, trapa, parte, perete, trezea, leza, trapez, apretez, lapte, zar, ratan, teren, tren, trena, arena, alean, plan, plante, plantare, plantez, azalee, alee, taler, lanterne, lanterna, alene, elan, planare, aplanare etc.

Conform aceluiași criteriu se folosesc cuvinte din spectrul dezvoltării personale, al trăsăturilor de personalitate cum ar fi colaborare, discriminare, handicap, empatie etc.

Mesajul întrerupt

135

Grupul se împarte în trei șiruri paralele, adică teri echipe, așezate la o distanță de 1 metru între ele.

Fiecare membru al primului șir primeşte un bilet cu un mesaj format din cinci cuvinte, mesaj ce urmează să fie comunicat partenerului din al treilea șir. Șirul din mijloc trebuie să facă tot posibilul ca mesajul să nu poată fi recepționat corect, admițându-se orice fel de zgomote sau gesturi. Se anunţă faptul că timpul este limitat. La expirarea timpului, jocul se întrerupe și se compară mesajele.

Șirurile își schimbă rolurile în așa fel încât fiecare copil să poată fi, rând pe rând, emițătorul, receptorul și parazitul unui mesaj. Pentru a atinge obiectivele legate de prevenția și combaterea bullyingului fiecare mesaj va face referire la un aspect referitor la acestă temă. ( Ex. Fiecare om este diferit.) Jocul este câştigat de echipa care reuşeşte să redea cele mai multe mesaje recepţionate corect.

Lăsând deoparte aceste exemple, aş vrea să subliniez faptul că, eficienţa jocului depinde de modul în care sunt corelate sarcinile acestuia şi tema abordată. Gama jocurilor didactice este foarte variată. Pornind de la orice joc, cadrul didactic poate genera jocuri noi, adaptate diferitelor situaţii. Uneori şi elevii pot ,,inventa”reguli noi, ştiindu-se că imaginaţia şi creativitatea acestora este debordantă.

Asemenea jocului didactic se pot concepe demersuri instructiv-educative aplicând o multitudine de metode didactice activ-participative cum ar fi cele moderne. (explozia stelară, ciorchinele, metoda cubului, metoda pălăriilor gânditoare, ȘTIU, VREAU SĂ ȘTIU .......).

Ex. Explozia stelară Bullying

Cine crezi că a participat la astfel de situații?

Unde ai văzut acțiuni de bullying?

Când te-ai simțit ținta unei acțiuni de bullying?

Cum poți reacționa când ești martorul unei acțiuni de bullying?

ȘTIU

-

ce este bullyingul;

-

de câte tipuri este bullyingul;

-

pericolele la care ești expus;

.............................................................

VREAU SĂ ȘTIU

-

modalități de a preveni bullyingul;

-

metode de combatere a acestui fenomen;

-

diferența dintre agresiune și bullying;

..............................................................

AM AFLAT

-

persoanele la care pot apele în astfel de situații;

-

numere de telefon utile;

-

tehnici de autoapărare;

..............................................................

Concluzionând, putem afirma faptul că avem o mulțime de instrumente și pârghii

la nivelul instituțional, încă de la clasele primare, pentru a face ce ne stă în putere ca și cadre didactice, nu doar pentru a combate acest fenomen ce ia o amploare din ce în ce mai mare, ci și pentru a-l preveni.

Bibliografie

1. Limber, 2002; Olweus, 1993a; Nansel et al., 2001)

2. Iacovlev, V -1991, ,, Jocuri pentru copii”, EDP, Bucureşti

3. MINISTERUL EDUCAȚIEI ȘI CERCETĂRII, NORME METODOLOGICE din 27 mai 2020 de

aplicare a prevederilor art. 7 alin. (1^1), art. 56^1 și ale pct. 6^1 din anexa la Legea educației naționale

nr. 1/2011, privind violența psihologică – bullying, Publicat în MONITORUL OFICIAL nr. 492 din 10 iunie 2020.

136

IMPORTANȚA ÎNVĂȚĂRII SOCIALE ȘI EMOȚIONALE

THE IMPORTANCE OF SOCIAL AND EMOTIONAL LEARNING

Prof. Pelmuș Florina-Gabriela

Școala Gimnazială Lunca Priporului

INTRODUCERE

Umanitatea a fost, încă din cele mai vechi timpuri, preocupată de mecanismele de funcționare ale propriei capacități intelectuale și de dezvoltarea abilităților de comportament social adecvat. În context educațional, cunoașterea acestor fenomene sunt esențiale, atât pentru educatori, cât și pentru educabili și susținătorii acestora, mai ales în contextul actual, când alte fenomene sociale capătă amploare, iar aici facem referire în special la fenomenul de bullying și violență școlară.

Se poate susține că, prevenirea bullyingului ar putea avea ca prim punct de plecare atât cunoașterea dezvoltării inteligenței emoționale, inteligenței sociale și incluziunii școlare, cât și aplicarea tehnicilor potrivite pentru ca fiecare participant la educație să contribuie în mod eficient și plăcut.

În momentul în care s-a început cercetarea fenomenului de inteligență, psihologii s-au concentrat pe aspectele cognitive, precum memoria sau rezolvarea de probleme, neaxându-se în mod special pe aspecte precum sentimentele sau emoțiile. Cu toate acestea, au existat și cercetători care au luat în considerare și aspectele non-cognitive; astfel, David Wechsler definește inteligența ca fiind capacitatea globală a individului de a acționa în vederea atingerii unui anumit scop, de a gândi rațional și de a se adapta eficient mediului în care trăiesc. Se face, așadar referire atât la elementele intelectului, cât și elementele non-intelectului, precum factorii afectivi, sociali și personali, introducându-se lent conceptul de inteligență

emoțională.

O altă componentă esențială este inteligența socială, adică modul în care oamenii au capacitatea de a-și utiliza abilitățile sociale pentru a se integra societății și comunităților din care fac parte. Deși sunt concepte distincte, inteligența socială nu poate exista fără inteligență emoțională, și nici invers; ele se completează și se intersectează deseori în vederea atingerii unui potențial maxim, abilitățile sociale precum: empatia, comunicarea eficientă, sau abilitățile de rezolvare a conflictelor fiind esențiale în devenirea noastră

ca oameni.

Se pleacă de la premisa că aceste două componente ale umanității contribuie și eficientizează

procesul de incluziune școlară și de prevenire a fenomenului bullying. Într-un context în care provocările sunt din ce în ce mai puternice, avem nevoie de cât mai multă conexiune socială, comunicare eficientă și influențe umane personale, iar incluziunea școlară devine un deziderat.

INTELIGENȚA EMOȚIONALĂ

”80% din succesul unui adult vine din inteligența emoțională” (D. Goleman) Inteligența emoțională descrie capacitatea unui individ de a-și recunoaște și de a utiliza nu numai propriile emoții, ci și emoțiile celorlalți și de a folosi informațiile emoționale pentru a gestiona în mod sensibil și eficient relațiile interpersonale.

Acest tip de inteligență este definit de patru trăsături6:

6 Improving Emotional Intelligence (EQ) (helpguide.org)

137

1. Autogestionarea – ești capabil să te adaptezi la situațiile dificile, să controlezi comportamentul impulsiv și gândurile negative;

2. Auto-conștientizare – îți cunoști slăbiciunile și conștientizezi modul în care emoțiile și gândurile îți afectează comportamentul și deciziile;

3. Conștientizare socială – ești empatic, înțelegi sentimentele și nevoile celor din jur, te implici în rezolvarea problemelor celorlalți;

4. Gestionarea relațiilor – știi cum să creezi și să menții relațiile cu persoanele din jurul tău, lucrezi bine în echipă și știi cum să acționezi în eventualitatea unui conflict.

Conform ultimelor studii în acest domeniu, inteligența emoțională reprezintă o condiție sine qua non a devenirii noastre ca ființe sociale. Totuși, în contextul școlar actual nu ne mai raportăm doar la atingerea unui anumit grad de succes în carieră, ci și la dezvoltarea capacităților omenești de a face parte dintr-o comunitate diversă, provocatoare și incluzivă. Pentru a dezvolta inteligența emoțională, este necesară stabilirea unor relații sociale constructive între toți oamenii implicați într-un proces – în acest caz, educațional.

Identitățile și viitorul copiilor și preadolescenților sunt determinate nu numai de realizările lor academice și intelectuale, ci și de bunăstarea lor emoțională și spirituală. Emoțiile cotidiene au o mare influență asupra adaptării sociale ulterioare a oamenilor și nu trebuie ignorate, mai ales în educație.

Daniel Goleman, analizând un studiu realizat în S.U.A., în cartea sa Inteligenţa emoţională spune că programele de educație socială și emoțională au cunoscut îmbunătățiri incontestabile ale reușitelor academice.7 Cu toate acestea, se subliniază faptul că inteligența emoțională nu trebuie să fie confundată cu coeficientul de inteligență (IQ), întrucât aceasta include abilități specifice, precum: creativitatea, empatia, autocontrolul și conștiința de sine. Într-o lucrare mai recentă a aceluiași autor, Creierul și inteligența emoțională: Noi perspective, se explorează mai în profunzime conexiunile ce apar între creier, emoții și inteligență emoțională, specificându-se faptul că dezvoltarea inteligenței emoționale fiind în aceeași măsură

un ingredient imperios în leadership, și un aspect esențial al unei vieți împlinite8.

Așadar, cum se poate atinge ideea unei inteligențe emoționale dezvoltate? Vestea bună că acest tip de inteligență este dezvoltabilă și îmbunătățibilă pe parcursul întregii vieți și se pot avea în vedere unele strategii precum:

1. Observă-ți propriile reacții în legătură cu relațiile interpersonale: încearcă să te pui în locul interlocutorului și analizează dacă îți place atitudinea ta, fiind totodată mai deschis spre acceptarea nevoilor celorlalți.

2. Auto-analizează propria persoană. Care îți sunt slăbiciunile? Care îți sunt punctele forte?

3. Examinează-ți propriul comportament în situații stresante.

4. Asumă-ți responsabilitatea pentru propriul comportament.9

Așadar, prin dezvoltarea eficientă a inteligenței emoționale se sporesc cunoașterea și stăpânirea de sine, se înțeleg mai bine sentimentele, gândurile, atitudinile și motivațiile altora, reușind astfel să se stabilească legături inter-personale semnificative.

În cadrul orelor de curs, odată cu experiența și cu dezvoltarea propriilor abilități de cunoaștere interpersonală, fiecare educator poate face diferența între elevi care au încă de la vârste fragede o inteligență emoțională dezvoltată și cei care, din diferite motive nu reușesc să empatizeze cu grupul din care fac parte.

7 Goleman, Daniel, Inteligența emoțională, Editura Curtea Veche, 2005

8 Goleman, Daniel, Creierul și inteligența emoțională: Noi perspective, Editura Curtea Veche, 2022

9 Emotional Intelligence - Developing Strong "People Skills" (mindtools.com)

138

INTELIGENȚA SOCIALĂ

Conceptul de ”inteligență socială” este relativ nou-introdus în literatura de specialitate, fiind pentru prima dată utilizat în anul 1920 de către psihologul american Edward Thorndike, fiind ulterior analizat și definit de mai mulți cercetători. O primă abordare teoretică, realizată de însuși promotorul conceptului, are în vedere abilitatea de a înțelege persoanele și de a acționa cu înțelepciune în cadrul relațiilor interumane. În 1927, doi alți cercetători, R.Moss şi T.Hunt defineau inteligența socială drept

,,capacitatea de a te înțelege cu ceilalţi”10. Și alți cercetători și-au pus amprenta asupra dezvoltării resurselor teoretice privind inteligența socială, dar mai aproape de zilele noastre, în 1975, J.Guilford definește inteligența socială ca fiind ,,abilitatea individului de a cunoaște comportamentul altor indivizi (capacitate de intuire, de înțelegere a gândurilor, motivațiilor, sentimentelor și a intențiilor celuilalt pe baza experienței acumulate în urma interacțiunilor sociale repetate), de a accepta/relaționa la comportamentul altor persoane (abilitatea de a stabili şi menține cu ușurință relații sociale variate) şi de a se adapta reușit în funcție de situații sau așteptări (abilitatea de a prevedea diferite situații sociale şi de a reacționa în mod flexibil la ele”11.

În 2007, D.Goleman grupează elementele inteligenței sociale în două mari categorii: 1.

Conștiința socială – acoperă un spectru larg, care merge de la sesizarea instantanee a stării interioare a celuilalt până la înțelegerea sentimentelor şi gândurilor acestuia:

• empatia primară: sentimentele împărtășite cu ceilalți; sesizarea semnalelor emoționale nonverbale;

• rezonanța emoțională: a asculta cu receptivitate maximă; a rezona cu o altă persoană; • precizia empatică: înțelegerea gândurilor, sentimentelor, intențiilor celorlalți;

• cogniţia socială: a ști cum funcționează lumea socială.

2.

Dezinvoltura socială – se construiește pe conștiința socială pentru a da naștere la interacțiuni eficace şi fără probleme:

• sincronia: interacționarea fără probleme la nivel nonverbal;

• imaginea de sine: prezentarea eficientă a propriei persoane;

• influenţa: modelarea rezultatului interacțiunilor sociale;

• preocuparea: luarea în calcul a nevoilor celorlalți şi acționarea în consecință.12

În secolul XXI, inteligența înseamnă nu doar inteligența academică, ci și inteligența socială, precum autocontrolul emoțional, empatia, toleranța și generozitatea, care asigură dezvoltarea optimă a personalității.

Nimeni nu se naște inteligent din punct de vedere social, aceasta fiind mai degrabă, un set de de abilități pe care o persoană le învață în timp, pe tot parcursul vieții sale.

La nivel de grup, inteligența socială este cea care ne permite să funcționăm ca oameni, fiind prin excelență creaturi sociale și depinzând în fiecare moment al vieții noastre de cooperarea cu cei din jurul nostru. Atunci când atingem un nivel optim de înțelegere proprie, putem înțelegem și nevoile celorlalți, putând găsi modalități de a lucra împreună pentru beneficii reciproce. Predarea inteligenței sociale este esențială astăzi; încă din primele etape ale educației, elevii au nevoie de instrumente pentru a dezvolta inteligența socială, astfel încât să o poată dobândi atât în timpul școlii, cât și ca adulți.

10 Moss, F., Hunt, T. Are you socially intelligent? Scientific American, 1927, p. 137

11 Kihlstrom, J., Cantor, N. Social Intelligence. In: R.J. Sternberg (Ed.). Handbook of intelligence. 2nd edition, Cambridge: Cambridge University Press, 2000, p. 11

Disponibil: Social Intelligence (Chapter 16) - Handbook of Intelligence (cambridge.org)

12 Goleman, D. Inteligenţa socială. Bucureşti: Curtea Veche, 2007.

139

INCLUZIUNE ȘCOLARĂ

Dacă până în acest punct s-au abordat inteligența emoțională și inteligența socială la nivel teoretic, acest capitol își propune să evidențieze avantajele învățării emoționale și sociale în strânsă legătură cu incluziunea școlară și cu prevenirea fenomenului de bullying.

În primul rând, cercetările în domeniu arată că perioada cea mai prielnică dezvoltării abilităților specifice inteligenței sociale, este cea a copilăriei. Pe de altă parte, perioada adolescenței reprezintă etapa în care autoevaluarea și reevaluarea socială capătă dimensiuni din ce în ce mai importante. Având în vedere aceste aspecte, multe sisteme de educație au început să implementeze programe și activități menite să

sprijine dezvoltarea abilităților sociale. Abilitățile sociale sunt un mijloc important de autonomie în învățare, deoarece interacțiunile interumane lasă impresii de durată asupra copiilor și îi ajută să se implice cu experiențele celor din jur și cu resursele de învățare.

În sistemele moderne de învățământ, scopul școlilor nu mai este doar de a transmite cunoștințe, ci de a dezvolta capacitatea tinerilor de a trăi în armonie cu ceilalți într-o lume din ce în ce mai diversă și mai dinamică, din perspectivă socială și culturală, ci și de dezvoltare. Pe lângă relațiile sociale, există și o legătură între inteligența socială și rezultatele academice.

Niște abilități puternic dezvoltate atât din sfera inteligenței emoționale, cât și sociale, pot fi factorul decisiv în contexte variate, care presupun atât aderarea la un grup, cât și acceptarea altora în propriul grup.

În al doilea rând, contextul școlar actual are în vedere integrarea tuturor participanților la educație în școli de masă, mai ales a celor care provin din grupuri sociale vulnerabile; dintre aceștia pot face parte copii cu cerințe educaționale speciale, copii proveniți din familii cu venituri modeste, copii aflați în plasament familial, sau în cele mai triste cazuri, orfani. Toți acești copii proveniți din grupuri sociale vulnerabile au un bagaj emoțional încărcat de traume, iar ei, din păcate, sunt de multe ori țintele agresorilor (fizic sau verbal) sau chiar agresorii. Astfel, diversitatea interacțiunilor sociale necesită abilitatea de a cunoaște, construi și dezvolta relații interpersonale.

Din nou, inteligența socială reprezintă capacitatea elevilor de a se adapta și integra, care este un element cheie nu numai în structura școlară dobândită, cât și în devenirea lor ca oameni.

Mai mult decât atât, dezvoltarea abilităților sociale și emoționale reprezintă un pas important în prevenirea fenomenului de bullying, atât de prezent în zilele noastre, deoarece atât empatia (trăsătură

specifică inteligenței emoționale), cât și capacitatea de a dezvolta relații interumane optime (trăsătură

specifică inteligenței sociale) sunt obstacole în manifestarea unui comportament agresiv sau a unuia care presupune respingerea sau neacceptarea unui individ diferit in propriul grup.

În condițiile date, abilitățile sociale specifice, capacitatea de a empatiza și de a relaționa eficient reprezintă un vehicul motor al formării fiecărui copil într-un viitor adult. În aceeași măsură, elevii care au reușit să își sincronizeze abilitățile sociale cu mediul școlar nu este numai un viitor adult demn, ci este și un viitor adult cu numeroase avantaje în ceea ce privește integrarea socială în viață.

Așadar, rezolvarea conflictelor, indiferent de natura lor, prevenirea fenomenului de bullying, sunt facilitate de abilitățile sociale și emoționale, de capacitatea de a interacționa cu ceilalți, creându-se astfel o atmosferă de cooperare și înțelegere și depășindu-se intoleranța și separarea. În mod similar, inteligența socială stă la baza educației și dezvoltării armonioase a elevilor și a formării deprinderilor comportamentale, mobilizând totodată la atingerea obiectivelor comune de incluziune și acceptare.

CONCLUZII

Un proverb românesc spune: ”Școala face omul om și altoiul pomul pom.”, ceea ce rezumă în foarte puține cuvinte întreaga activitate a școlii în viața unui copil, premergătoare devenirii sale ca adult.

În zilele noastre, atât emoțiile cât și abilitățile sociale au de suferit, din varii motive, unele dintre ele fiind lipsa conexiunii umane și intervenția tehnologiei în sfere care ar trebui să pună mai mult accent pe factorul 140

uman. Suntem martori la comunicare prin intermediul unor ecrane, la derularea excesivă a stimulentelor neuronale (mai ales în cazul copiilor mici) și la lipsa din ce în ce mai accentuată a unor modele de viață sănătoase.

Desigur, toate aceste lucruri au și numeroase și incontestabile avantaje, însă vin în completarea unor handicapuri sociale din ce în ce mai pregnante: labilitate psihică și emoțională, lipsa capacității de comunicare eficientă, incapacitatea inter-relaționării eficiente. Din aceste considerente, implementarea de activități și programe școlare care au drept scop dezvoltarea și eficientizarea abilităților sociale, de comunicare și de relaționare eficientă și stabilizarea fondului psihic și emoțional în rândul copiilor și adolescenților nu sunt altfel decât bine-venite și chiar de importanță majoră.

Cunoașterea și conștientizarea de sine permit descoperirea atât a oportunităților, cât și a limitelor, atât a intereselor cât și a motivelor reale ale propriului comportament. Cu cât este mai devreme dezvoltată abilitatea socială și emoțională, cu atât va fi mai eficientă, copilăria și adolescența fiind praguri existențiale oportune în formarea obiceiurilor emoționale esențiale, care vor domina întreaga existență a unui individ.

Așadar, elaborarea de proiecte, strategii și activități menite să combată proliferarea fenomenului de bullying, ar trebui să aibă la bază posibilitatea dezvoltării a cât mai multor abilități de ordin social și emoțional, întrucât persoanele educate sunt mai susceptibile să manifeste respect, empatie și înțelegere față de ceilalți, conducând astfel întregul proces spre dezvoltarea unei societăți mai armonioase și mai înțelepte.

Referinţe bibliografice:

1. Elias, M.J., Tobias S. E. Inteligenţa emoţională în educaţia copiilor. Bucureşti: Ed. Curtea veche. 2002

2. Goleman, Daniel, Inteligența emoțională, Editura Curtea Veche, 2005

3. Goleman, Daniel, Creierul și inteligența emoțională: Noi perspective, Editura Curtea Veche, 2022

4. Kihlstrom, J., Cantor, N. Social Intelligence. In: R.J. Sternberg (Ed.). Handbook of intelligence. 2nd edition, Cambridge: Cambridge University Press, 2000

Disponibil: Social Intelligence (Chapter 16) - Handbook of Intelligence (cambridge.org)

5. Moss, F., Hunt, T. Are you socially intelligent? Scientific American, 1927

6. Improving Emotional Intelligence (EQ) (helpguide.org)

7. Emotional Intelligence - Developing Strong "People Skills" (mindtools.com)

141

COMBATEREA FENOMENULUI DE BULLYING ÎN INSTITUȚIILE DE

ÎNVĂȚĂMÂNT PRINTR-O DISCIPLINARE POZITIVĂ

Autor: Prof., Radu Bianca Elena,

Liceul Teoretic Nicolae Iorga Nehoiu, județul Buzău

Prezentul articol își propune să realizeze o analiză a fenomenului de bullying, descriind în același timp comportamentul factorilor umani implicați. Deși ne vom raporta aici la bullying ca fenomen prezent în instituțiile de învățământ (grădinițe, școli, licee), trebuie să subliniem că bullying - ul poate fi prezent oriunde, în orice tip de comunitate, manifestându-se atât între copii/adolescenți, cât și între adulți. Prin urmare, bullying –ul poate să apară la școală, la locul de muncă, în familie sau într-un alt cadru.

În primul rând, atunci când vorbim despre bullying trebuie să înțelegem că acest fenomen implică

două sau mai multe persoane: o victimă și un agresor/mai mulți agresori. De cele mai multe ori agresorul își umilește victima, o jignește, o amenință sau manifestă acte de violență asupra acesteia. Agresorul manifestă o răutate ieșită din comun față de victimă, provocându-i în mod repetat și intenționat disconfort și punând-o într-o lumină proastă în fața celorlați. Procedând în acest fel, agresorul își dorește să impună

autoritate, considerând că se face respectat și apreciat în grupul sau în comunitatea din care provine. În general victima aleasă de agresor este o persoană calmă, sensibilă, temătoare ce dorește să evite conflictul, de aceea face întocmai ce i se cere.

În mediul școlar surprindem, din păcate, tot mai multe cazuri de bullying de toate tipurile (verbal, emoțional, fizic, sexual), de aceea cadrele didactice și persoanele specializate din instituțiile de învățământ trebuie să contribuie la combaterea acestui fenomen.

Agresorul încearcă să-și impună forța prin orice mijloace fără a ține cont de sentimentele și emoțiile aproapelui său. O victimă care cedează ușor, care tolerează un comportament nepotrivit din partea celuilalt, care nu aplează la ajutor, va trece printr-o serie de stări. Uneori frica și teama cu care victima trăiește zi de zi vor fi atât de puternice încât aceasta va renunța să mai aibă o viață socială, va avea tulburări de somn, va începe să consume droguri sau alcool, va slăbi sau se va îngrășa foarte mult pentru că va renunța efectiv să se hrănească sau va găsi un refugiu în alimente, va trece printr-o serie de stări depresive, gândindu-se uneori chiar și la sinucidere, mai ales în cazul adolescenților.

Este foarte important să realizăm când fenomenul de bullying are loc și când surpindem că un elev tachinează în mod repetat un alt elev să intervenim, să nu trecem nepăsători peste acel conflict și să încercăm să găsim soluții.

Orice cadru didactic (profesor/ educator/ învățător) trebuie

să-și încurajeze preșcolarii/elevii, să-i ajute să-și dezvolte

un comportament adecvat și firesc, atât în societate, cât și în

familie,

printr-o

asumare

a

personalității

și a

temperamentului fiecărui copil, fără a insista asupra

evidențierii defectelor sau a comportamentului neadecvat,

Cu alte cuvinte, pentru a stopa fenomenul de bullying,

cadrul didactic trebuie să disciplineze pozitiv, să nu insiste

doar pe înșiruirea defectelor, ci să-l ajute pe copil (elev/

preșcolar) să-și descopere calitățile. Sunt copii (preșcolari/

elevi mai mici)/ adolescent (elevi mai mari) care pot răspunde printr-un comportament neadecvat (țipă, jignesc, vorbesc urât, devin violenți, impulsivi în relația cu ceilalți etc), iar alții printr-o inhibiție față de 142

persoanele din jur, de aceea, adulții din instituțiile de învățământ trebuie să gestioneze și să medieze corect fiecare situație de criză apărută.

Disciplinarea pozitivă este de fapt principala măsură ce poate fi adoptată atunci când se dorește combaterea fenomenului de bullying, deoarece în acest fel comunicarea se îmbunătățește permanent, iar copiii devin mai deschiși, mai relaxați în gândire, mai ușor de modelat.

Nu s-au schimbat doar vremurile, s-au schimbat și oamenii, iar ”copiii din ziua de astăzi” sunt mai curioși, mai îndrăzneți și mai energici decât cei din trecut deoarece au alte posibilități, au acces la informație și la tehnologie. Deci, este firesc ca și metodele prin care se dorește obținerea unei disciplinări pozitive să

fie și ele schimbate și de actualitate.

Dacă în trecut mergea cu impunerea fricii în relația cu copilul și cu supunerea acestuia, se pare că în prezent situația este cu totul și cu totul diferită, iar adulții trebuie să se adapteze. Orice cauză are și efect, așa că pedepsele (prin lovire, suferință, penalizare, jignire) vor conduce implicit spre formarea unui caracter slab, obținerea unui copil cu o imagine de sine negativă care va ajunge să dezvolte, fie un comportament agresiv față de ceilalți (colegi, părinți, prieteni), fie un comportament pasiv deoarece va prefera întotdeauna să le facă altora pe plac, iar pe el să se pună pe locul al doilea. O astfel de educare (desfășurată acasă, în familie/în instituția de învățământ de unde provine copilul), va afecta relația dintre copil – părinte, copil –

copil, elev/preșcolar – profesor/ învățător/ diriginte/educator deoarece acesta va deveni tot mai puțin comunicativ cu adultul cu care interacționează, își va pierde încrederea în el și va căuta sprijin și încredere în ală parte. Orice orice pedeapsă va rezolva problema doar pe moment, însă în timp aceasta va avea urmări grave asupra comportmantului copilului deoarece oamenii învață cel mai adesea printr-o imitare a faptelor pe care le surprind în jur. Un copil pedepsit se va transforma într-un adult care va impune pedeapsa celorlați și care îi va judeca pe ceilalți.

Adulții din instituțiile de învățământ (cadre didactice, profesori diriginți, consilieri școlari, psihologi) trebuie să fie foarte atenți la comportamentul elevilor, iar atunci când surprind un comportament neadecvat la aceștia, să le ofere sprijin și suport emoțional. Prin urmare, adulții din instituțiile de învățământ trebuie să facă o echipă, să colaboreze pentru că, doar împreună, ei pot contribui la combaterea fenomenului de bullying, găsind cele mai eficiente modalități de a stopa și de a gestiona corespunzător conflictele apărute între copii.

Așadar, este deosebit de important ca în mediul școlar copilul să se simtă confortabil și în siguranță.

Astfel, cadrele didactice trebuie să desfășoare acțiuni și activități prin care să stopeze acest fenomen.

Cadrele didactice, diriginții sau psihologii școlari trebuie să discute cu elevii despre importanța transformării instituțiilor de învățământ într-un mediu sigur, unde fiecare copil trebuie să înțeleagă cât de important și valoros este el în colectivul din care face parte. Este esențial ca dezbaterile și activitățile pe această temă să se realizeze atât în grupuri mici, cât și în grupuri mari, pentru a-i deterimina pe copii să

conștientizeze care sunt efectele devastatoare pe plan socio – emoțional ale excluderii/ marginalizării/

intimidării/ agresiunii.

Mai mult, adulții din instituțiile de învățământ trebuie să promoveze exemplele de bună practică

care au efect anti – bullying, să implice elevii în proiecte și acțiuni de voluntariat, să desfășoare ateliere sau dezbateri pe teme diferite, intersante pentru elevi ( Suntem egali! Drepturile copilului etc), să implice copiii în activități extrașcolare recreative (sportive, artistice, literare) pentru a-și valorifica interesele, aptitudinile și capacitățile, să realizeze parteneriate cu alte instituții de învățământ, cu instituțiile din comunitatea în care locuiesc, precum și cu familiile copiilor.

Spre exemplu, cadrul didactic (educatoarea/ învățătorul/ dirigintele) surprinde zilnic care sunt relațiile interumane de la nivelul grupei/ clasei, de aceea trebuie să monitorizeze, să analizeze fiecare comportament și să intervină ori de câte ori apar răutăți și tachinări repetate între copii. Cadrul didactic ar putea să-i ajute pe cei doi ”actori principali” (agresorul - victima) să petreacă mai mult timp împreună, sub o atentă observație din partea acestuia, pentru a se cunoaște mai bine și pentru a descoperi calități la celălalt.

143

Surprinzător sau nu, aplicând această strategie, adulții pot descoperi la doi copii care se jignesc și se lovesc frecvent, că pot avea foarte multe în comun și din ”dușmani” să devină ”foarte buni prieteni”. Dacă

rezultatul este acesta, atunci, cu siguranță, cadrul didactice se declară foarte mulțumit că intervenția sa a fost una de succes.

În încheierea acestui articol aș dori să subliniez că relația dintre oameni (adulți - copii) poate fi transformată într-o relație specială, atunci când este consolidată în jurul unor emoții, trăiri, atitudini și stări sufletești pozitive, sincere, precum ar fi: răbdarea, perseverența, iubirea, toleranța, acceptarea. Pentru a stopa fenomenul de bullying adultul trebuie să gestioneze într-un mod eficient situațiile emoționale tensionate. În plus, orice adult trebuie să personalizeze metodele și strategiile prin care educă și interacționează cu copiii întrucât fiecare copil este unic și fiecare familie se distinge de celelalte deoarece are propriile limite și valori.

BIBLIOGRAFIE:

Matanie Botiș, Adina și Axente, Anca – Disciplinarea pozitivă; Ed. ASCR ASCRED, Cluj –

Napoca, 2011;

144

ADULȚII SI BULLYINGUL

Băcescu Elena – Adina,

profesor, Liceul Teoretic ,,Nicolae Iorga” Nehoiu

Lucrurile mărunte devin importante atunci când este vorba să construim o relație cu tinerii. Care sunt lucrurile mici prin intermediul cărora îi faceți pe copii să se simtă prețuiți, auziți și înțeleși?

Când puștii se simt înstrăinați de adulți, avem cu toții o mare problema. Aceasta afirmație se aplică

actelor de violentă de toate felurile. Referitor la dinamica bullyingului, afirmația de mai sus este clară.

În lipsa unei relații profunde cu adulții:

 Copiii care agresează acționează fără să întâmpine obstacolul dezaprobării din partea unui adult care este important pentru el.

 Copiii stigmatizați se simt izolați de sursele de sprijin și de intervenție.

 Copiii care sunt martori la acte de bullying nu au la cine să apeleze pentru a semnala ceea ce au văzut.

Relațiile profunde cu adulții joacă un rol important atât în prevenirea bullyingului, cât și în reacțiaîmpotriva acestuia. Copiii lipsiți de aceste legături nu beneficiază deniciunul dintre aceste lucruri.

Celor care încă își fac griji că nu există timp suficient pentru a construi o relație cu fiecare copil în parte le spun că tinerii vor avea parte oricum de timpul adulților, intr-un fel sau altul. O pot face în feluri pozitive, prin interacțiuni consecvente și benefice cu noi sau prin comportamente nepotrivite și situații de criză.

Întrebarea fundamentală este: Cum vreți să văpetreceți timpul cu un tânăr? O investiție proactivă de timp pentru dezvoltarea unei relații de încrederecu un copil este mult mai simplă (și mult mai eficientă din punct de vedere al timpului) decât un răspuns reactiv la o relație pe care nu o controlăm.

Cum ii facem pe copii săvorbească despre bullying?

Unul dintre cele mai perfide aspecte ale agresiunii este faptul ca victimele să se simtă izolate și singure.

Mulți copii agresați evită săvorbească despre experiențele lor din următoarele motive:

 Se simt copleșiți de îndoieli, întrebându-se dacă stigmatizarea la care sunt supuși este provocată de vreun defect personal. Dacă ar vorbi despre experiențele lor, și-ar expune sentimentul de inadecvare.

 Se simt umiliți și rușinați. Lucrurile care li se fac sau li se spun de către colegi sunt deja rele; a vorbi despre ele ar însemna să le retrăiască.

 Le e frică să nu fie catalogați drept pârâcioși de către colegii lor, ajungând astfel să

înrăutățeascăsituația.

Aceste temeri sunt reale pentru tineri și îi sperie când vine vorba sădestăinuie unui adult agresiunile pe care le-au suferit. Este responsabilitatea noastră să îi facem să se simtă în siguranță vorbind despre problemele lor.

Luați in serios semnalarea comportamentelor de tip bullying!

Potrivit dr. Michele Borba, expert în prevenția bullyingului (2009), 49% dintre copii au semnalat că au fost agresați în timpul anului școlar, dar doar 32% dintre părinții lor i-au crezut. Când copiii găsesc puterea necesară să apeleze la adulți pentru a vorbi despre agresiune, este de o importanță capitală să luam în serios semnalările lor. Confundă copiii câteodată comportamentul nepoliticos sau răutăcios cu agresiunea? Da.

Ar trebui să nu luăm în seamă semnalările care ni se par exagerate? Nu. Niciodată.

145

Când un copil își face curaj și semnalează bullyingul, rolurile adultului care vrea să ajute sunt următoarele:

 Să îl asculte pe copil. Săîlfacă să se simtă auzit și interes. Aceastăexperiență, de una singură, clădeșterelații. Nu aveți nimic de pierdut, ba dimpotrivă, aveți doar de câștigat, ascultându-l.

 Săîlcreadă. Luați în calcul faptul că, pentru tineri, percepțiilereprezintă realitatea. Experiența de a nu fi crezut de un adult este devastatoare și îl va face pe copilul respectiv să nu mai ceară ajutor in viitor.

Acest lucru le convine de minune copiilor care agresează.

 Dacă incidentul poate fi mai bine caracterizat drept un exemplu de impolitețe sau o răutate, aceasta este o ocazie bună pentru un adult de a-l învăța pe tânărdistincțiile-cheie dintre aceste comportamente.

Cunoașterea acestor lucruri îl va ajuta pe copil în viitor, atunci când ia decizii în legătura cu momentele în care să-i implice pe adulți și să le răspundă colegilor. De asemenea, pornind de la premisa că unele comportamente nepoliticoase și răutăcioase pot evolua în bullying veritabil dacă nu sunt temperate, faptul căați fost informați din timp și căputețiintervenicândsituația este controlabilăîncă trebuie văzut ca o oportunitate.

Când un copil știe că adulții din viața lui ii vor lua în serios îngrijorarea, se va simțisuficient de sigur să ceară ajutor în timp util. Studiile realizate de Davis si Nixon (2010) pomenesc aceștipașiesențiali pe care trebuie să-i urmeze adulții pentru a transmite tinerilor că iau în serios dezvăluirile lor despre bullying:

 Considerați o semnalare drept o ocazie de a face o schimbare!

 Faceți tot posibilul pentru ca incidentul să nu se repete!

 Fițiconștient de faptul că victima are nevoie de grija unui adult!

 Luați legătura cu victima pentru a verifica dacă situația s-a îmbunătățit!

 Asigurați-va că fiecare copil simte sprijinul colegilor săi!

STUDIU DE CAZ: BULLYINGUL ASUPRA UNEI FETE DE CLASA A V-A

Problema: Roberta, o elevă de clasa a V-a, este exclusă din grupul fetelor din clasă.

146

Descrierea problemei:

a. Tipologia problemei: Bullying în cadrul grupului fetelor din clasa a V-a.

b. Actorii implicați: Sara, Roberta, Sofia, celelalte fete din clasă, profesorul diriginte, consilierul psihopedagog, părinții.

c. Contextul apariției:la școală, în clasa a V-a.

d. Descrierea situației: Sara și Roberta sunt cele mai bune prietene încă de la grădiniță. În clasa a V-a, au colegi noi și ajung să își facă prieteni noi. Totul merge bine, dar, în noiembrie, Sara îi spune Robertei enunțuri, precum: ,,Nu mai ești prietena mea cea mai bună!” sau ,,Nu poți merge cu mine la magazin!”

Roberta se simte rănită, dar decide să se concentreze asupra altor fete din clasă. Într-o zi de decembrie, Roberta intră în clasă și observă că nicio fată nu mai vorbește cu ea. Când Sofiei i se face milă de Roberta și vrea să o salute, Sara reacționează imediat: ,,Dacă vorbești cu ea, nu mai faci parte din grupul nostru!”

(al fetelor cool...).

e. Care sunt motivele pentru care considerăm această situație o problemă?

Roberta e foarte tristă și ia note proaste, iar mama ei este foarte îngrijorată, pentru că nu știe motivul.

Profesorul diriginte vede tristețea Robertei, află ce spun fetele despre ea și observă că e o situație clară

de bullying.

f. Posibile riscuri: Roberta riscăsă acumuleze multe goluri, își pierde credibilitatea în fața profesorilor, poate intra în depresie, mai ales din cauza faptului că părinții sunt despărțiți și singurul ei refugiu este școala și prietenii de la școală.

Intervenție:

Profesorul diriginte acționează inspirat și îi oferă Robertei un nou statut în cadrul Clubului de lectură: organizarea unei activități despre distopie alături de o elevă foarte conștiincioasă și cunoscută în școală, Ștefania. S-a format, astfel, o pereche nouă cu o fată cu un statut social și o fată vulnerabilă la bullying.

147

Astfel, Roberta a lepădat ușor stigmatul, ba chiar a putut să se bucure de un oarecare nivel de succes social.

Pentru ea, această experiență a transformat-o în ceea ce privește satisfacția, succesul școlar și încrederea în sine.

Părinții Robertei au participat, alături de Roberta, la o consiliere din partea consilierului psihopedagog.

Colegele Robertei au fost solicitate, în cadrul Clubului de lectură, să interpreteze un joc de rol.

Surpriză! Au jucat rolul unei fete supuse unui șir de respingeri și nedreptăți dintr-un tărâm distopic.

Astfel, au fost puse în situația Robertei.

Rezultate:

Roberta a căpătat încredere în ea, a luat note bune, s-a implicat în activități extrașcolare și a acceptat scuzele fetelor.

Colegele Robertei și-au cerut scuze, au reintegrat-o pe Roberta, iar Sara a devenit din nou, cea mai bună prietenă.

Părinții și profesorul diriginte s-au liniștit...

Surse:

 https://oradenet.ro/

 https://responsabilitate-sociala.orange.ro/

 https://mindeducation.ro/

 Cyberbullying in educational context, Magdalena Iorga (coordinator), © Editura Universităţii

“Alexandru Ioan Cuza” din Iaşi, 2022.

148

PRACTICI INTEGRATIVE PENTRU PREVENIREA ȘI COMBATEREA

FENOMENULUI BULLYING ÎN ORGANIZAȚIILE ȘCOLARE

Profesor gradul I: Vlădescu Mirela-Felicia

Liceul Teoretic Radu Vlădescu, Pătârlagele

Bullying-ul este una dintre cele mai complexe forme de comportament agresiv care se manifestă în relațiile dintre elevi, fiind inteționate, repetate, jignitoare, manifestate prin cuvinte sau comportamente, precum: numire, amenințare, intimidare, comise de unul sau mai mulți copii împotriva altuia, răspândirea zvonurilor, atacare fizică sau verbală, excludere intenționată a unui copil dintr-un grup.

Bullying-ul se deosebește de un conflict între colegi prin trei elemente esențiale:

- este un comportament agresiv făcut cu intenția de a răni, nu este accidental sau rezultatul furiei;

- implică un dezechilibru de putere observat sau perceput.

Elevii care agresează, rănesc, umilesc intenționat, folosindu-și puterea lor (forța fizică, accesul la informații jenante sau popularitatea, pentru a controla sau a face rău altora).

- se repetă sau există potențial de repetare a comportamentelor agresive de intimidare.

Bullying-ul poate fi:

- direct sau indirect;

Cel direct implică contact direct cu elevul supus bullying-ului. De exemplu: un elev aruncă un obiect asupra unui coleg sau îi strigă cuvinte jignitoare.

Cel indirect nu presupune un contact direct dintre copilul țintă a bullying-ului și cel care manifestă

un comportament de bullying. De exemplu: răspândirea zvonurilor despre un coleg.

- fizic;

(Implică un contact corp la corp sau aruncarea obiectelor, împiedicarea sau provocarea altora la agresiune fizică asupra unui elev.) De exemplu: îmbrânciri, lovituri, piedici, distrugere, furt de obiecte etc.

- verbal;

(Implică forme de limbaj pentru a provoca suferință celeilalte persoane.) De exemplu: porecle, jignire, umilire, amenințare, tachinare etc.

- emoțional;

(Implică utilizarea modalităților de a provoca suferințe emoționale unei alte persoane, spunând sau scriind lucruri dureroase, făcându-i pe ceilalți să se alăture unui individ, ignorând intenționat pe altul sau să răspândească zvonuri.) De exemplu: răspândirea minciunilor, a bârfelor, a zvonurilor etc.

- sexual;

(Implică orice tip de bullying legat de sexul sau sexualitatea unei persoane.) De exemplu: forțarea cuiva să comită acte intime, formularea de comentarii cu tentă sexuală sau atingeri nedorite.

- cibernetic;

(Implică orice tip de bullying care are loc în mediul online prin utilizarea tehnologiei moderne.) De exemplu: comentarii umilitoare pe rețelele de socializare, imagini sau informații personale transmise pe internet, mesaje private înșelătoare etc.



Factori de risc

În mediul școlar, există factori de risc pentru dezvoltarea de comportamente neadecvate în rândul elevilor:

- sunt percepuți ca slabi/incapabili să se apere;

- sunt mai puțin populari, au puțini prieteni;

149

- sunt percepuți ca diferiți de colegii lor ( De exemplu: poartă ochelari, îmbrăcăminte diferită, sunt supraponderali/subponderali etc.);

- sunt anxioși, depresivi sau cu o stimă de sine scăzută;

- nu se înțeleg bine cu ceilalți, fiind provocatori pentru a capta atenția.

Există două tipuri de copii mai predispuși să-i supună pe alții la bullying:

- copiii conectați cu colegii lor, populari, cu influență, având plăcerea să domine pe alții;

- copiii izolați de colegii lor, ce pot fi deprimați, anxioși, neimplicați în activități școlare, care pot fi ușor presați de colegi.

Principalii factori care indică elevii mai predispuși să-i supună la bullying pe alții sunt:

- privesc violența într-un mod pozitiv;

- au dificultăți în respectarea regurilor;

- sunt agresivi sau frustrați;

- au probleme acasă, simțindu-se neimplicarea părinților;

- au prieteni care-i supun bullying-ului pe alții.

Copiii care inițiază comportament de bullying pot avea una sau mai multe dintre aceste caracteristici.

Consecințele acțiunilor de bullying pot fi serioase, influențând sănătatea mentală și emoțională a victimelor. Acestea pot include: anxietate, depresie, scăderea stimei de sine și chiar gânduri suicidare. De aceea, prevenirea și gestionarea bullying-ului sunt aspecte cruciale.

Printre consecințele majore se numără:

-impactul emoțional;

(Victimele de bullying pot dezvolta anxietate, depresie și stres emoțional. Acest impact poate persista și afecta viitoarele relații și starea generală de bine.)

-scăderea stimei de sine;

(Bullying-ul poate eroda încrederea în sine a victimelor, conducând la o scădere a stimei de sine și la sentimente de inferioritate.)

-probleme academice;

(Experiența bullying-ului poate afecta performanțele școlare ale victimelor, ducând la absențe frecvente, dificultăți în concentrare și scăderea motivației școlare.)

-probleme sociale;

(Copiii care sunt supuși bullyng-ului pot avea dificultăți în formarea și menținerea relațiilor sociale sănătoase. Izolarea socială poate deveni o consecință comună.)

-comportamente autodistructive;

(În unele cazuri, victimele pot dezvolta comportamente autodistructive, cum ar fi automutilarea sau gânduri suicidare ca răspuns la stresul și suferința provocate de bullying.

-impactul asupra agresorilor;

(Agresorii pot suferi și ei consecințe, incluzând probleme de adaptare socială și posibile repercursiuni disciplinare.)

Prevenirea și gestionarea bullying-ului în școli implică o abordare holistică, inclusiv educație, consiliere, implicarea părinților și aplicarea unor politici antibullying eficiente. Este esențial să se creeze un mediu școlar sigur și incluziv, în care să se simtă protejați și sprijiniți.

Exemple de activități școlare:

1. Ateliere de sensibilizare;

(Organizarea de ateliere interactive pentru elevi, în care se discută despre consecințele bullying-ului, despre empatie și despre respect reciproc.)

2. Program de mentorat;

150

(Implementarea unui program de mentorat, în care elevii mai mari îi sprijină și îi ghidează pe cei mai mici, promovând astfel legăturile pozitive între elevi.)

3. Campanii de conștientizare;

(Lansarea de campanii în școală pentru a crește gradul de conștientizare asupra bullying-ului, cu postere, cu afișe etc.)

4. Săptămâna antibullying;

(Organizarea unei săptămâni dedicate combaterii bullying-ului, cu activități tematice zilnice, precum: discuții, prezentări sau ateliere creative.)

5. Dezbateri și roluri;

(Desfășurarea de dezbateri în clasă sau simulări de rol pentru a încuraja discuțiile deschise despre cauzele și soluțiile la problemele bullying-ului.)

6. Proiecte artistice;

(Încurajarea elevilor să creeze proiecte artistice, precum, colaje, desene, poezii, care să reflecte mesajul împotriva bullying-ului.

7. Formare pentru cadrele didactice;

(Asigurarea unor sesiuni de formare pentru cadrele didactice pentru a le îmbunătăți abilitățile în prevenirea și gestionarea bullying-ului în clasă.)

8. Ziua prieteniei;

(Organizarea unei zile dedicate prieteniei, în care se promovează relațiile pozitive și activitățile care încurajează colaborarea și sprijinul între elevi.)

Aceste activități pot contribui la crearea unei culturi școlare care dezaprobă bullying-ul și încurajează respectul și empatia între elevi.

Exemple de ateliere de teatru pentru prevenirea bullying-ului:



Jocuri de rol;

(Organizarea de exerciții în care participanții interpretează scenarii de bullying și găsesc soluții alternative și nonviolente pentru rezolvarea conflictelor.)



Dezvoltarea empatiei;

(Se pot folosi exerciții de improvizație pentru a-i ajuta pe participanți să înțeleagă perspectivele diferite și să dezvolte empatie față de cei din jur.)



Dezvoltarea abilităților de comunicare;

(Se pot îmbunătăți abilitățile de comunicare prin intermediul jocurilor și al activităților care încurajează exprimarea deschisă și ascultarea activă.)



Crearea unui spațiu sigur;

(Se pune accentul pe importanța unui mediu sigur și prietenos în cadrul atelierului, pentru a încuraja participanții să împărtășească experiențe și să creeze legături pozitive.)



Sensibilizarea la diversitate;

(Se pot utiliza exerciții care promovează acceptarea diversității și încurajează respectul față de diferențele culturale, sociale și personale.)



Dezvoltarea încrederii;

(Se pot folosi tehnici de improvizație și jocuri care să sporescă încrederea în sine a participanților, ajutându-i să se simtă mai confortabili în propriul corp și să-și exprime gândurile și sentimentele.)



Crearea de scenarii pozitive;

(Participanții pot lucra împreună la crearea de scenarii care evidențiază comportamente pozitive și soluții constructive pentru situațiile de conflict.)



Dezvoltarea abilităților de rezolvare a conflictelor;

151

(Se pot aborda modalități constructive de gestionare a conflictelor și se pot oferi participanților instrumente practice pentru a face față situațiilor tensionate.)



Sesiuni de discuții deschise;

(Se pot organiza momente în care participanții pot împărtăși experiențe și sentimente legate de bullying, facilitând astfel schimbul de idei și sprijinul reciproc.)



Campanii de conștientizare;

(Participanții sunt încurajați să dezvolte și să implementeze campanii de conștientizare în școlile lor sau comunitățile locale, pentru a spori înțelegerea și prevenirea bullying-ului.)

152

ÎMPREUNĂ, ÎMPOTRIVA BULLYING-ULUI

PROIECT EDUCAȚIONAL

Prof. înv. primar Gavriloiu Otilia

Liceul Teoretic Radu Vlădescu, Pătârlagele

„Dacă altul se poartă josnic, tu fii demn!

Dacă altul te tratează urât, tu fii bun!

Dacă altul îţi face rău, tu ai răbdare.

Căci Dumnezeu plăteşte fiecăruia după fapte!”

( G.Washington )

Tipul activității principale: Concurs

Domeniul în care se încadrează: Educaţie civică

ARGUMENT JUSTIFICARE, CONTEXT

Cauze multiple ( neglijarea copiilor, lipsa de informaţie, agresiunea mijloacelor mass-media, plecarea părinţilor la muncă în străinătate etc.) conduc la creşterea cazurilor de violenţă din şcoli.

Complexitatea fenomenului ne determină să vorbim nu doar despre violenţa în şcoală, ci şi despre violenţă

în general, dat fiind că între acestea există o legătură de determinare. Pe de o parte, de cele mai multe ori, copilul ia primul contact cu violenţa în cadrul familiei sale, extinzând apoi comportamentele violente asupra altor persoane din mediul extrafamilial. Pe de altă parte, comportamentele violente învăţate în mediul extrafamilial se răsfrâng asupra membrilor familiei.

Proiectul îşi propune să organizeze activităţi educative cu elevii claselor din școala noastră și cu părinţii acestora în vederea prevenirii şi diminuării cazurilor de violenţă în rândul copiilor, să consilieze atât copiii, cât si familiile acestora şi să promoveze comportamentele nonviolente.

Activități propuse, în ordinea în care se vor desfășura în săptămâna Nonviolența în școală, 31

ianuarie - 4 februarie:

1. Luni, 31 ianuarie – Lansarea proiectului – Ce este bullying-ul?

2. Marți, 1 Februarie - Activitate practică Floarea prieteniei

3. Miercuri, 2 Februarie – O mână de ajutor

4. Joi, 3 Februarie – Rezolvarea conflictelor – texte literare

5. Vineri, 4 Februarie – Evaluarea – Concurs de desene – Alege respectul în locul hărțuirii d. Descrierea activităţii principale;

Concurs de postere – Alege respectul în locul hărțuirii – În luna februarie, la Liceul Teoretic Radu Vlădescu, va avea loc un concurs de postere intitulat Alege respectul în locul hărțuirii. Participarea va fi directă. Elevii de la celelalte clase vor trimite lucrări pentru concurs. Acestea vor fi evaluate și expuse.

-

Impactul educativ estimat asupra grupului țintă

Prin activitățile desfășurate urmărim să formăm valori și atitudini concentrate pe grija pentru viața personală și a celorlalți.

Educarea elevilor pentru păstrarea stării de sănătate şi dezvoltarea responsabilității pentru propria sănătate;

-

Obiectivele specifice ale proiectului;

153

Obiectivele proiectului:

 centrarea prevenirii violenţei pe educaţie, pe valorile civismului democratic promovate de către aceasta ( soluţionarea pacifistă a conflictelor, interculturalitate, nondiscriminare, toleranţă, respectarea drepturilor omului, valorizarea persoanei ) ;

 consensul privind parteneriatul instituţional în elaborarea strategiilor de abordare a violenţei şcolare şi coordonarea eforturilor cu organismele comunităţii locale, respectiv cu biserica;

 prevenirea timpurie a violenţei ;

 includerea elevilor ca actori principali şi/sau parteneri în acţiuni;

 anticiparea unor modalităţi rapide şi eficiente de reacţie în cazul declanşării faptelor de violenţă, prin exemplificări, analogii şi interpretări din literatura pentru copii specifică vârstei.

- Descrierea grupului ţintă căruia i se adresează proiectul;

Proiectul se adresează preșcolarilor, elevilor din clasele P-IV și cadrelor didactice.

- Descrierea activităţilor:

1.a. Titlul activităţii – Luni, 31 ianuarie – Lansarea proiectului – Ce este bullying-ul?

c. Locul desfăşurării – Liceul Teoretic Radu Vlădescu/ online (Zoom)

d. Participanţi - elevi, cadre didactice, părinți

e. Descrierea pe scurt a activității.

În sala de clasă voi prezenta proiectul cadrelor didactice și elevilor. Trebuie ca toți copiii să fie instruiți asupra importanței unui comportament nonviolent. Voi prezenta diverse materiale oferite de site-ul Twinkl pentru ca elevii să înțeleagă termenul de bulying.

Experienţa de până acum ne arată că violenţa în rândul celor mici este o realitate care poate fi redusă, într-o măsură semnificativă în manifestări pe care le putem numi acceptabile. Energia elevilor poate fi canalizată pe teritoriul unor activităţi cu încărcătură exclusiv educativă.

Pentru a putea preîntâmpina şi dezarma un comportament violent în şcoală, şi nu numai, trebuie mai întâi să clarificăm şi să înţelegem conceptul de violenţă, să aflăm cauzele acesteia şi, în final, să fie concepute măsurile de prevenire şi combatere.

Activităţile desfăşurate în cadrul acestui proiect vor avea impact asupra întregii comunităţi şi vor avea în vedere formarea unui stil pozitiv de relaţionare interpersonală. Elevii vor identifica relaţia dintre comportamentul lor şi comportamentul celor din jur. Va trebui ca ei să identifice comportamentul adecvat în relaţiile interpersonale şi să interiorizeze acest tip de comportament. Elevii şi părinţii vor înţelege importanţa păstrării unui climat armonios, bazat pe încredere, toleranţă, respect şi corectitudine.

2. a. Titlul activităţii – Marți, 1 Februarie - Activitate practică Floarea prieteniei c. Locul desfăşurării – Liceul Teoretic Radu Vlădescu

d. Participanţi - elevi, cadre didactice

e. Descrierea pe scurt a activității

Împreună, vom realiza Floarea prieteniei. În mijlocul florii este scris cuvântul PRIETENIE. Fiecare copil va realiza o petală din hârtie colorată pe care va scrie un cuvânt despre prietenie. Vom asambla floarea.

3. a. Titlul activităţii: Miercuri, 2 Februarie – O mână de ajutor

c. Locul desfăşurării: Liceul Teoretic Radu Vlădescu

d. Participanţi: elevi, cadre didactice

e. Descrierea pe scurt a activității.

Fiecare copil își va desena mâna pe o coală și o va decupa. Pe fiecare deget va scrie numele unei persoane la care ar apela dacă s-ar simți în pericol.

4. a. Titlul activităţii: – Joi, 3 Februarie – Rezolvarea conflictelor – texte literare c. Locul desfăşurării: Liceul Teoretic Radu Vlădescu / online (Zoom)

154

d. Participanţi: elevi, cadre didactice

e. Descrierea pe scurt a activității.

Elevii vor face compuneri despre violență cu final fericit, și poezii. Compunerile și poeziile vor fi prezentate în clasă.

5. a. Titlul activităţii: – Vineri, 4 Februarie – Evaluarea – Concurs de desene – Alege respectul în locul hărțuirii

c. Locul desfăşurării: Liceul Teoretic Radu Vlădescu

d. Participanţi: elevi, cadre didactice

e. Descrierea pe scurt a activității.

La Liceul Teoretic Radu Vlădescu vom organiza un Concurs de postere intitulat Alege respectul în locul hărțuirii. Elevii din școală vor realiza postere (desen/colaj). Vom realiza un panou în holul școlii.

- Rezultate calitative și cantitative așteptate ca urmare a implementării proiectului, inclusiv impactul proiectului asupra grupului țintă, unității de învățământ și comunității Proiectul de faţă îşi propune, prin acţiunile pe care le conţine, să sensibilizeze elevii, adulţii și mass-media să acţioneze printr-un efort conjugat în prevenirea şi combaterea la nivel microsocial (grupurile şcolare, şcoala) şi la nivel macrosocial (comunitate) a fenomenului violenţei.

Produsele obținute:

- Articole cu impresii ale copiilor și părinților publicate pe site-ul clasei noastre Flori de mărgăritar;

- Album cu fotografii din timpul activităților desfășurate (postate și pe pagina clasei);

- Postere expuse în holul școlii sau albume pe contul de Facebook;

- Procese verbale.

- Modalităţi de monitorizare şi de evaluare ale proiectului

Activităţile de monitorizare și evaluare ale rezultatelor proiectului se vor realiza de către prof.

Mircică Constantin, reprezentantul liceului și prof. înv. primar Gavriloiu Otilia coordonatorul de proiect prin următoarele modalități: întâlniri de lucru ale echipei de proiect, rapoarte finale, album foto și filmulețe.

-

Modalități de asigurare a continuității /sustenabilității proiectului

Acest proiect, aflat la a prima ediție, are scopul de a contribui la educarea copiilor şi în acelaşi timp a comunităţii, utilizând modalităţi diverse privind comportamentul.

- Activităţi de promovare/mediatizare şi de diseminare

- Prezentarea proiectului elevilor, părinților, partenerilor și celorlalte cadre didactice partenere

- Distribuirea diplomelor elevilor (premii sau diplome de participare) și publicarea rezultatelor;

- Realizarea unor afișe, invitații la activitățile proiectului;

-Expoziții în holul școlii cu lucrările primite în cadrul concursului.

- Publicarea articolelor și fotografiilor pe site-ul clasei Clasa a III-a A (Flori de mărgăritar)

155

BULLYING-UL ÎN ORGANIZAȚIILE ȘCOLARE

Gorgan Elena Andreea,

Liceul Teoretic Nicolae Iorga Nehoiu

Violența în școală, sub toate formele sale, constituie o încălcare a drepturilor copilului la educație, sănătate și bunăstare. Nu putem vorbi de o educație de calitate, echitabilă, dacă elevii se confruntă cu violența în mediul școlar. Violența în școală se manifestă atât sub forma unor acțiuni singulare, cât și sub forma intimidărilor permanente, înjosirilor și a hărțuirii sistematice (bullying).

Bullyingul este o formă specifică de agresiune, cu caracter repetitiv, sistematic, îndreptat împotriva unei persoane care are dificultăți în a se apăra, în scopul demoralizării acesteia, a diminuării stimei de sine și a minimalizării rolului în grupul social.

Spre deosebire de violența fizică, bullyingul include:



violență verbală (insulte, porecle și amenințări);



violență relațională (izolare, răspândire de zvonuri);



violență în mediul online – cyberbullying-ul (postarea în public a mesajelor, pozelor denigratoare etc.) este un fenomen răspândit în școlile din România, lasă răni adânci, iar efectele pe care le produce sunt pe termen lung.

Este datoria noastră a tuturor să le oferim copiilor un mediu sigur, în care fiecare copil să fie tratat cu respect.

O definiție din punct de vedere legal asupra bullyingului nu există, însă acesta implică un comportament ostil intenționat, fiind implicat un dezechilibru de putere. Vorbim despre bullying în contextul în care o persoană hărțuiește, intimidează în mod constant altă persoană. Scopul acestui comportament constă în rănirea fizică sau emoțională a unui om.

Cauzele bullyingului sunt multiple și trebuie considerate la nivel individual. De multe ori bullyul trăiește într-un mediu nesigur acasă și poate el însuși este victima abuzului în familie. De asemenea riscul de abandon școlar este mai mare în această categorie. Probabilitatea de a apărea probleme, în viața acestora, mai târziu, este mai mare. Este bine să nu generalizăm și să înțelegem ce se află în spatele acestor probleme.

Bullying-ul nu trebuie acceptat, iar bullyul (cel care exercită agresiunea) poate are nevoie de ajutor.

Diferența dintre bullying și comportamentul normal constă în intenția comportamentului și efectul negativ asupra victimei. Copiii și adolescenții învață să ,,voiajeze” relațiile interumane, iar acest proces poate să includă certuri, alianțe sau neînțelegeri. Acest lucru este normal. Atunci când cineva este rănit (emoțional sau fizic) în mod intenționat și repetat vorbim de bullying.

Bullyingul în școală poate să apară atât în instituțiile de învățământ, cât și în afara lor, dar bullyingul întotdeauna este generat pe fondul relațiilor create în acest mediu.

Cu certitudine, acest fenomen poate lua diferite forme, printre care:



Bullying verbal - acesta se manifestă prin vorbe, uneori și în formă scrisă, fiind vorba de tachinări, injurii, porecle, comentarii de natură sexuală, amenințări, umilire etc.



Bullying fizic - în acest caz vorbim de intimidare fizică, vătămare, atac asupra unei persoane într-un grup, invadarea spațiului personal, hărțuire sexuală, furtul obiectelor etc.



Bullying social - acesta are efecte devastatoare la nivel emoțional, fiind vorba despre latura socială a unei persoane. Bullying-ul social presupune distrugerea reputației și în principal a legăturilor sociale pe care le creează o persoană. Mai precis, poate să însemne: înlăturarea și izolarea voită dintr-un grup, implicarea elevului în situații neplăcute în public, sarcasm dus la extrem, compromiterea stării de bine și a fericirii acestuia etc.

156



Cyberbulling - pe fondul dezvoltării tehnologiei a apărut o nouă formă de bullying, fiind implicate rețelele de socializare și alte aplicații ale mediului digital. În acest caz, sunt asociate acțiuni specifice bullying-ului verbal și social, ele desfășurându-se în mediul online. În cele mai multe situații este vorba de imagini compromițătoare ale unui elev pe social media, propagarea unor informații false despre acesta, furtul de identitate și realizarea unor acțiuni în numele lui etc.

Recunoaștem dacă cineva este victima bullying-ului prin modificări de comportament – emoționale, bruște, refuz școlar, furie, izolare socială, tristețe. Copiii mai mici se pot plânge de dureri care nu au cauze medicale, de exemplu dureri de cap sau de burtă. Aceste dureri sunt legate de stres și cei mici sunt chinuiți de aceste simptome; schimburi bruște ale cercului de prieteni; reacții emoționale negative după timpul petrecut online.

La nivel școlar, sunt implementate măsuri anti-bullying, printre cele mai importante menționăm:



Dezvoltarea unor programe de informare cu privire la cauzele, consecințele, prevenția bullying-ului și maniera de gestionare a cazurilor de bullying etc.;



Crearea unor proceduri de intervenție în bullyingul din şcoală;



Monitorizarea în permanență a spațiului cu risc ridicat de bullying (curtea școlii, holuri, teren de sport etc.) cu ajutorul unor sisteme de supraveghere video, prevenind astfel cazurile de agresiune;



Implicarea părinților în sesiuni de informare și luarea unor măsuri de comun acord în vederea protecției și securității copiilor;



Identificarea și sprijinirea psihologică a elevilor ce ajung să devină victime ale bullyingului;



Corectitudinea evaluării performanțelor elevilor, în vederea reducerii tensiunilor ce determină cazurile de bullying;



Consecințe clare pentru comportamentul de acest tip, consemnate în regulamentul de ordine interioară;



Desemnarea unor persoane care să vorbească cu elevii ce sunt victime ale bullyingului.

Jocuri și sugestii de activități care îi pot ajuta pe copii să înțeleagă fenomenul de Bullying în școli: 1. Brainstormingul poate fi o metodă care poate fi folosită pentru introducerea în temă. Copiii pot fi grupați în echipe și primi ca sarcină să scrie pe liste comune tot ce știu despre fenomenul de bullying. Au loc apoi discuții în grupuri mici și apoi la nivel de clasă pentru a decide ce este relevant și ce nu.

2. Studiile de caz, povestirile, întâmplările pot fi elemente care îi angrenează pe copii să participle, să fie interesați, să fie empatici. Cei care doresc să împărtășească o fac în măsura în care se simt confortabil și dezvăluie atât cât pot.

3. Jocurile de rol au seturi clare de reguli, elevii sunt sfătuiți să nu dezvăluie informații personale, să nu își folosească propriul nume în roluri, de asemenea, comportamentul trebuie mediat, niciun elev nu are voie să lovească sau să folosească cuvinte injurioase. Se pot alege anumite situații specifice de bullying, apoi actorii, nume fictive ale acestora și se joacă scenele în fața clasei. Este foarte important în aceste exerciții, să se discute imediat după interpretare, cum s-a simțit fiecare dintre actori, fie el victimă, agresor sau martor. Este foarte interesant aici dacă în rolul de victimă este ales un copil care a avut rol de agresor în viața reală, dacă este posibil, pentru a putea să vadă situația și din alt punct de vedere.

4. Un exercițiu impresionant constă în desenarea unei siluete de copil pe o coală mare, care se decupează pe contur și se prinde pe tablă cu bandă adezivă doar în partea de sus. Li se dă ca temă copiilor să se gândească la o insultă sau un cuvânt ofensator adresat siluetei de la tablă, pe care să nu îl rostească

dar în funcție de cât de dureros este să rupă o parte din siluetă (un deget, o bucată din picior, etc) pe care să

o păstreze pe bancă, cu mențiunea ca o vor folosi puțin mai târziu. Se pornește în ordine, de la un capăt al clasei, până se ajunge la celălalt și toți elevii trec pe rând pe la silueta de la tablă. Pot colora bucata de pe 157

bancă dar sunt rugați să nu scrie cuvinte. Se revine în ordine inversă pentru a lipi bucățile rupte cu bandă

adezivă, pe rând, unul câte unul până silueta este refăcută.

La final copiii sunt rugați să își exprime părerea dacă silueta arată la fel ca înainte de acest proces, dacă ceea ce facem are sau nu urmări. Sunt invitați să spună cum cred că se simte cineva care este agresat de un număr mare de ori, dacă rănile se vindecă, dacă cicatricile se văd.

5.

Practicarea unui sport sau a unei activități fizice

Nu este obligatoriu să fie un sport de contact dacă nu este atras de zona aceasta, orice sport pe care copilul îl face cu plăcere este bun. Beneficiile sunt atât de multe și variate încât nu cred ăa există cineva care să nu fie convins că sportul este bun nu doar pentru sănătatea corpului, ci și a minții. Câteva dintre aceste beneficii:

- Fizic: postura corporală corectă, mobilitate articulară crescută, o bună elasticitate musculară și chiar o creștere a masei musculare. Cu alte cuvinte, cineva care practică un sport este, se simte si arată bine.

- Psiho-emoțional: practică regulată a unui sport te învață să treci peste dificultăți, peste frustrări, să-

-ți depășești limitele și să capeți astfel încredere în sine. Îți îmbunătațește capacitatea de relaționare și integrarea socială. Îți dezvoltă o serie de capacități neuro-cognitive care te pot ajuta în a lua deciziile corecte în rezolarea unei situații conflictuale.

- Dezvoltă reflexe neuro-motorii utile: să prinzi, să te feresti, să blochezi.

6.

Însușirea unor tehnici de bază de autoapărare

Auto-apărarea presupune o varietate de tehnici de eschivă, de iesiri din diverse prize efectuate de către adversar, de blocare sau deviere a unor lovituri și de contra-atac cu ajutorul cărora putem face față cu succes unei agresiuni fizice. Rezultatele vor fi pe măsura eforturilor. Dacă vrem să creăm niște deprinderi noi, cheia o reprezintă exersarea periodică a noilor deprinderi.

7. “Colegii mei” - Pe o foaie de hârtie roagă copiii participanți să deseneze o floare cu 5 petale. În mijlocul florii vor scrie numele unui coleg sau a unei colege. Organizați-vă în așa fel încât numele fiecărui coleg să fie scris o singură dată pe o singură foaie.

Roagă-i pe copii să dea exemple de calități pe care o persoană le poate avea. Notează aceste calități pe tablă, unde vor rămâne pe parcursul întregii activități.

Copiii vor scrie pe fiecare petală câte o calitate pe care o are colegul al cărui nume este trecut în centru. La finalul activității fiecare copil va prezenta și va oferi floarea celui al cărui nume este trecut pe floare.

158

8. “O Mână de ajutor” - Scrie pe fiecare dintre degete,

numele unei persoane căreia i-ai putea cere ajutorul în cazul în

care ai fi in pericol.

Aceste exerciții îi fac pe copii să fie mai empatici, să privească cu mai multă atenție la ceea ce se întâmplă în jurul lor și să nu mai tolereze comportamente agresive în mediul școlar.

CONCLUZII

1. Este datoria tuturor să identifice, raporteze și să oprească bullying-ul (elevi, profesori, părinți și autorități).

2. Bullying-ul poate fi oprit doar prin efortul colectiv.

3. Atât victima cât și agresorul au nevoie de ajutor multidisciplinar: psihologic, școlar și familial.

Victimele ar trebuie să fie ajutate să proceseze traumele emoționale și să își recapete încrederea în sine.

Acest lucru se poate face dacă se simt în siguranță, atât la școală cât și acasă. Agresorul ar trebui ajutat să

înțeleagă de ce nu este acceptabil un astfel de comportament, dar și să aibă ocazia să discute despre propriile probleme.

4. Respectul reciproc ar trebui să existe, indiferent de rasă, religie, apartenență socială, abilități școlare, etc.

Respectându-ne reciproc vom trăi într-o lume mai bună.

Bibliografie

- Identity.Education – 2020, A fi EU - ghid informativ despre bullying și cum putem crea spații mai incluzive și sigure;

-

Mureșan Lavinia Mirela, 2021, Prevalența fenomenelor de bullying și cyberbullying întâlnite;

-

în cadrul ciclului de observare și orientare a elevilor, Universitatea Babeş-Bolyai Cluj-Napoca;

-

Unicef Moldova, 2019, Bullying-ul în rândul adolescenților din Republica Moldova, Chișinău, Centrul de Investigații și Consultanță „SocioPolis;

-

Turchină Tatiana, 2021, Prevenirea bullying-ului, Universitatea de Stat din Moldova.

159

TĂRÂMUL PRIETENIEI NU ACCEPTĂ BULLYING!

Prof. înv. primar: Drăgoi Cristina Elena

Liceul Teoretic “ Nicolae Iorga” Nehoiu

ARGUMENT

Bullying-ul este un fenomen cu implicații grave în societatea noastră. Este important să

înțelegem ce înseamnă bullying-ul, cum se manifestă, care sunt efectele sale și cum putem preveni acest comportament dăunător.

Elevii de astăzi sunt din ce în ce mai expuși în școală efectului bullying. Scopul acestui proiect este promovarea ideii de educare a copiilor în armonie, solidaritate și respect pentru drepturile omului, nonviolență și pace. Din dorința de a se afirma sau impune, copiii se manifestă violent, brutal, agresiv , iar de cele mai multe ori anturtajul dezvoltă între elevi spiritul competitiv ce poate fi dus la extreme.

Bullying-ul poate fi definit ca un comportament intenționat, repetitiv și agresiv, care implică un dezechilibru de putere între agresor și victimă. Acesta mai poate fi asociat cu termenii: intimidare, terorizare, brutalizare.

Tipuri de bullying:

1.

Bullying fizic – poate fi cel mai vizibil tip de bullying și implică acte de violență sau amenințări cu violența (lovituri, împingeri, furtul de obiecte personale, etc.) Acesta poate provoca răni grave și poate avea consecințe pe termen lung asupra sănătății victimei.

2.

Bullying verbal - constă în utilizarea limbajului agresiv pentru a răni, intimida sau discredita victima. Acesta poate include insulte, porecle jignitoare, glume răutăcioase sau amenințări verbale.

Impactul său poate fi devastator pentru stima de sine și sănătatea mentală a victimelor.

3.

Bullying social (relațional) – se concentrează pe manipularea relațiilor sociale ale victimei.

Agresorii pot să excludă intenționat victima din grupurile sociale, să răspândească zvonuri false sau să

compromită relațiile acesteia. Acest tip de bullying poate avea consecințe emoționale și poate duce la izolare socială.

4.

Cyberbullying - se manifestă prin hărțuirea online utilizând mijloace precum mesajele text, e-mailurile, rețelele de socializare sau alte platforme online. Agresorii pot trimite mesaje amenințătoare, poy răspândi informații false sau pot chiar publica materiale despre victime. Cyberbullying-ul poate avea un impact devastator asupra sănătății mentale a victimelor, iar stigmatul online poate persista.

Toate aceste forme de bullying pot dezvolta asupra victimelor o serie de probleme, cum ar fi: a)

probleme emoționale - depresia, anxietatea, frica și sentimentele de neajutorare; b)

probleme academice – dificultăți în concentrare și în menținerea rezultatelor școlare, absenteism;

c)

Probleme de sănătate fizică – migrene, insomnii, chiar și probleme gastro-intestinale; d)

Impact pe termen lung - victimele pot avea dificultăți în formarea relațiilor de încredere.

Prin desfășurarea acestui proiect li se oferă copiilor șansa de a experimenta noi situații stimulative pentru procesul cognitiv, își pot adapta comportamentul la situații inedite, șansa de a își educa sentimentele de prietenie, toleranță, armonie și bună dispoziție în relațiile cu colegii. Totodată îi antrenează

în activități specifice vârstei în vederea dezvoltării armonioase.

160

PROIECT DE ACTIVITATE EXTRACURRICULARĂ

TĂRÂMUL PRIETENIEI NU ACCEPTĂ BULLYING!

MOTTO:

„Copiii învață ceea ce trăiesc. Apoi cresc și ajung să trăiască ceea ce au învățat.”

Dorothy Law Nolte

1.

SCOPUL PROIECTULUI:

Prin aceste activități s-a urmărit promovarea atitudinii prietenoase, a armoniei şi a toleranţei continue, dezvoltarea unor abilități de comunicare, de lucru în echipă, formarea și dezvoltarea unei capacităţii de mediere a conflictelor spontane în şcoală şi în societate.

2.

OBIECTIVELE PROIECTULUI:



să iniţieze activităţi care presupun dezvoltarea climatului afectiv – pozitiv;



să-şi formeze reprezentări corecte asupra sinelui şi a celorlalţi;



să justifice diferite acte de comportament



să descrie şi să dezvolte relaţii şi atitudini sociale (colaborare ,

solidaritate, toleranţă)



să manifeste dorinţa de participare la activitatile proiectului;



să stabilească relaţii de prietenie şi colaborare între colegi,

promovarea dialogului dintre aceștia;

3. BENEFICIARII PROIECTULUI:

Elevii clasei pregătitoare A.

4. DURATA PROIECTULUI:

Noiembrie-Februarie 2024

5. LOC DE DESFĂȘURARE:

Liceul Teoretic “Nicolae Iorga” Nehoiu - sala de clasă, curtea școlii;

6. ACTIVITĂTILE PROIECTULUI:

Ncrt

Data

Locul

Tema activităţii

activității

1.

Noiembrie 2023

„Prietenia – un dar neprețuit! ”

Sala de clasă

2.

Decembrie 2023

„Cadouri pentru prieteni ”

Sala de clasă

3.

Ianuarie 2024

„O zi împreună - Cântă, dansează și joacă-te cu mine!”

Sala de clasă

4.

Februarie 2024

„ Cântec, joc și voie bună! ”- poezii și cântece pentru

Sala de clasă

prietenii mei

7. TEHNICI DE LUCRU:



teatru de păpuşi

161



audierea poveștii “Riță, iepurașul cu inimă de aur”



vizionarea de desene animate



realizarea unor colaje



realizarea unei expoziții cu lucrările realizate



concurs – Cântec, joc şi voie bună!

8. RESURSE MATERIALE:



coli albe ,colorate, cartoane, stickere;



markere, carioci, acuarele, culori;



post-it-uri, flipchart., aparat foto, laptop;



filme tematice, cărți cu povești;

9. RESURSE PROCEDURALE:



Strategii

didactice:

conversaţia

euristică,

expunerea,

modelarea,

explicaţia, problematizarea, algoritmizarea, jocuri de rol şi exerciţii practice de modelare comportamentală, dezbateri, expuneri. povestirea, cubul, învățarea prin cooperare;



Forme de organizare: frontal,individual, lucrul pe grupe.

10. EVALUARE:



Recompense, diplome, felicitări,



Fotografii,

11.

PRODUSE FINALE



Colaje realizate de elevi în echipă;



Expoziții cu lucrări realizate de ei;



Comportamente pozitive însuşite de elevi;

12.

CONCLUZII

Am inițiat și derulat acest proiect, conștientă fiind că „datorăm copilului cel mai profund respect”.

Activitățile desfășurare au reprezentat o formă de a educa altfel, de a îi invăța pe elevi să fie mai buni, mai toleranți, mai empatici și mai solidari cu problemele celor din jurul lor, prin intermediul unor activități educative non-formale care le-au stârnit curiozitatea, inițiativa, dorința de implicare și participare. Doar astfel putem contribui la construirea unei școli și, implicit, a unei lumi mai bune, mai tolerante, mai incluzive pentru fiecare dintre noi.

Anexă: Povestea de la care am inițiat proiectul

RIȚĂ, IEPURAȘUL CU INIMĂ DE AUR

Dintotdeauna animăluțele de pe Tărâmul prieteniei au trăit în pace, iubire, armonie. Dar, într-una din zile, o vulpe vicleană a atacat cinci iepurași frățiori, ai căror părinți erau plecați după hrană. Din acel moment, viața lui Riță, iepurașul cu inimă de aur, s-a schimbat total. În încercarea de a-și salva frățiorii din ghearele vulpii, a pierdut un frățior, dar și o urechiușă. În acel moment animăluțele din pădure nu au înțeles că el voia să își protejeze frățiorii de la moarte, ci au crezut că el l-a dat vulpii pe frățior ca să scape. Fiind acuzat de acest fapt, dar și defectul de la ureche i-a făcut pe toți să îl respingă, familia l-a alungat din căsuța în care locuiau. Acum trăia la marginea pădurii, într-o căsuță amenajată de el.

162

Tare mult voia să fie ca înainte iubit, apreciat, nu voia să mai fie singur, jignit, batjocorit pentru felul în care arăta. El era mic, dar avea o inimă atât de mare că nu-i păsa că se râdea de el, ci ajuta pe toată lumea la orice nevoie: pe verișorii lui să ducă morcovii în cămară, pe vecina Rița- veverița să care nuci și alune, pe ursulețul Martinică să ajungă la miere și tot așa. Dar, cu toate acestea, animalele îl jigneau și râdeau de el, îl respingeau, îl îmbrânceau, uneori chiar îl loveaau.

Așa că, într-o zi, dis-de-dimineață, și-a pus niște merinde într-o trăistuță și s-a hotărăt să plece din locul în care nu mai era dorit. Privea cu regret în urmă și lacrimile îi porneau șiroaie pe obrăjorii lui catifelați. Pe drum a întâlnit o multitudine de animăluțe, păsări și insecte pe care le -a ajutat fie de la înec, de la foc, de la vijelii și multe alte primejdii. Spre uimirea lui, toate vietățile care au primit ajutor i-au mulțumit, ba chiar unele l-au invitat la masă. Tare uimit a fost de modul cum s-au comportat acestea cu el.

Dar, simțea că ceva îi lipsește. Tot la Tărâmul prieteniei îi era gândul. Între timp, în pădure animalelele deja îi simțeau lipsa. Chiar și vulpea le-a mărturisit că regretă că i-a luat frățiorul și l-a lasat si fără ureche, el a fost nevinovat și grijuliu. Atunci, familia și animăluțele din pădure si-au dat seama ce au pierdut și s-au hotărât să pornească în căutarea iepurașului Riță.

Nu s-au mirat când l-au găsit cărând crenguțe pentru cuiburile noilor sale prietene, vrăbiuțele, pentru că știau cât de bun este și ce inimă mare are. Toate și-au cerut iertare pentru modul în care l-au tratat și l-au rugat să se întoarcă pe Tărâmul prieteniei, unde, de acum, nu vor mai exista jigniri, lovituri și cuvinte urâte.

Iepurașul i-a iertat pe toți și au pornit înapoi în locul unde se simt cel mai bine: acasă, pe Tărâmul prieteniei!

BIBLIOGRAFIE:



Dorothy Law Nolte, Rachel Harris, Copiii învață ceea ce trăiesc, București, Humanitas, 2007



Dorina Sălăvăstru, Psihologia educației, București, POLIROM, 2004



https://www.ghidpentrucreier.ro/bullying-definitie-tipuri-impact-si-prevenire



www.didactic.ro



Riță, iepurașul cu inimă de aur - creație proprie

163

ÎMPREUNĂ ÎMPOTRIVA BULLYING-ULUI

Onea Elena Ancuța

Liceul Teoretic „Nicolae Iorga”, Nehoiu

ARGUMENT

„Dacă vrem să ajungem la o adevărată pace în această lume,

atunci va trebui să începem cu copiii.” Mahatma Gandhi

Mediul școlar este apreciat ca unul dintre cei mai importanți factori ai învățării, fiind constituit din programul de studii, situația pedagogică, materialele pedagogice necesare și disponibile, dar include și relațiile simetrice ori asimetrice din grupurile în care este inclus elevul. Mediul școlii sau al clasei are un efect profund și asupra satisfacției elevilor, ceea ce contribuie indirect la reușita lor școlară. În cadrul școlii este esențială crearea unui climat deschis, just, sănătos, a unei culturi care să favorizeze dezvoltarea competențelor elevilor pentru a se integra în societate, a trăi o stare de bine și responsabilitate. Cultura școlii pregătește elevii pentru a se integra în grupuri variate, a învăța conduitele cetățenești în cooperare cu ceilalți.

Cultura școlară dezvoltă elevilor sentimentul de apartenență la unitatea la care învață, îi învață din primele clase să fie capabili să-și apere drepturile și să-și asume responsabilități. Pe lângă dezvoltarea sentimentelor de apartenență, succes, valorizare, recunoaștere, elevii se confruntă deseori cu teamă, frustrare, neîncredere, rușine, respingere, scăderea stimei de sine. Toate aceste emoții negative au o cauză comună: bullying-ul.

Bullying-ul este definit ca fiind un comportament ostil/de excludere și de luare în derâdere a cuiva, de umilire. Cuvântul „bullying” nu are o traducere exactă în limba română, însă poate fi asociat cu termenii de intimidare, terorizare, brutalizare. Bullying-ul nu presupune existența unui conflict bazat pe o problemă

reală, ci pe dorința unor persoane de a-și câștiga puterea și autoritatea, punându-i pe alții într-o lumină

proastă. Fenomenul bullying poate fi prezent în orice tip de comunitate, în grupuri sociale, unde persoanele interacționează unele cu altele: la școală, la locul de muncă, în familie, în cartiere, în biserică, în mass-

media, chiar între țări etc. Se creează astfel o stare de conflict, care nu poate fi depășită decât dacă se conștientizează existența fenomenului.

Bullying-ul este o acțiune care produce injurii celorlalți efectuată în mod repetat, care se poate manifesta fizic, prin agresivitate fizică sau psihologic, prin producerea unor daune emoționale.

Instrumentele acestui fenomen sunt cuvintele, acțiunile sau excluderea socială. Elevii implicați în comportamente de intimidare au rol de victimă, agresor sau martor. În general, victima, elevul agresat, este copleșit de frică, teamă. O parte dintre elevi sunt predispuși spre a fi abuzați datorită faptului că sunt

„diferiți”. Victima, în general, manifestă o simptomatologie care ne poate indica prezența bullying-ului.

Martorul este cel care observă fenomenul de bullying, și decide, în general, să nu intervină.

Acest comportament este generat de frica de a nu deveni chiar ea/el o victimă. În unele cazuri martorul instigă agresorul să hărțuiască victima. Majoritatea martorilor acceptă în mod pasiv derularea fenomenului 164

de bullying, privind și nemanifestându-se sub o formă sau alta, din considerentul enunțat mai devreme.

Fenomenul de bullying poate fi inițiat de o persoană sau de un grup de persoane ( mobbing), implicând un raport de putere inegal, deoarece victima, în cazul acestui fenomen nu dispune de resurse (fizice, psihologice, sociale) pentru a se apăra.

Prevenirea acestui fenomen este responsabilitatea tuturor şi nimeni nu ar trebui să fie indiferent faţă

de acele persoane care se află în incapacitatea de a se descurca într-o asemenea situaţie.

Cadrele didactice pot să contribuie la diminuarea fenomenului fie prin activități de informare, implicare și combatere a fenomenului, fie prin neacceptarea și sancționarea imediată a unor astfel de comportamente.

SCOPUL PROIECTULUI

Informarea corectă a elevilor din învățământul primar, a părinților acestora și a cadrelor didactice cu privire la fenomenul ,,bullying”. Dobândirea de către elevi a unui set de abilităţi de gestionare eficientă

a situaţiilor de tip bullying.

OBIECTIVE



Creșterea nivelului de cunoștințe și de înțelegere a fenomenului de bullying în rândul elevilor;



Dezvoltarea abilităților sociale și emoționale la elevi ca factori de protecție împotriva bullying-ului;



Creşterea gradului de conştientizare a efectelor negative ale fenomenului „bullying” în rândul eleviilor, părinți ai acestora, cadre didactice și al nivelului de informare al acestora asupra necesităţii implicării în prevenirea şi combaterea acestui fenomen;



Îmbunătățirea strategiilor de rezolvare a problemelor și încurajarea observatorilor să ajute victima;

165

GRUPUL ȚINTĂ



Elevii clasei Pregătitoare B, Liceul Teoretic „Nicolae Iorga”



Cadre didactice

DURATA-o zi-30.01.2024;

LOCUL DE DESFĂȘURARE



Sala de clasă

RESURSE PROCEDURALE



Strategii

didactice:

conversaţia

euristică,

expunerea,

modelarea,

explicaţia, problematizarea, algoritmizarea, generalizarea, jocuri de rol şi exerciţii practice de modelare comportamentală, dezbateri, expuneri.



Forme de organizare: frontal, individual, lucrul pe grupuri mici.

EVALUARE



Mediatizarea proiectului prin afişe, fluturaşi;



Recompense, diplome, felicitări;



Fotografii.

ACTIVITĂȚI PROPUSE

1.

Cum arată, sună şi se simte bullyingul?

a)Obiective:



Sensibilizarea elevilor privind consecinţele actelor de violenţă;



Recunoaşterea comportamentelor care facilitează stabilirea şi menţinerea relaţiilor de prietenie;



Exersarea tehnicilor de mediere de la egal la egal, respectiv de negociere ca modalitaţi de gestionare a conflictelor.

b)Beneficiari: elevii clasei Pregătitoare B;

c)Locul de desfășurare: Sala de clasă.

Prima activitate constă în vizionarea unei PREZENTĂRI POWER POINT PENTRU A EXPLICA COPIILOR

FORMELE DIFERITE PE CARE LE ÎMBRACĂ HĂRȚUIREA. EXPLICAȚIILE SIMPLE, ÎNSOȚITE DE ILUSTRAȚII COLORATE ÎI AJUTĂ PE COPII SĂ IDENTIFICE DIFERITELE MODURI ÎN CARE SE POATE ÎNTÂMPLA ACEST

FENOMEN. ÎNCURAJAREA ÎNȚELEGERII DE CĂTRE COPII A FENOMENULUI DE BULLYING ESTE IMPORTANTĂ

PENTRU A-I ÎNVĂȚA CUM SĂ ÎL RECUNOASCĂ, DAR ȘI SĂ AJUTE LA PREVENIREA ȘI COMBATEREA LUI. ESTE

POSIBIL CA EI SĂ NU FI ÎNTÂLNIT UNELE DINTRE ACESTE SCENARII ÎNAINTE, ÎNSĂ ESTE DE ASEMENEA POSIBIL CA EI SĂ EXPERIMENTEZE UNELE FORME DE BULLYING, FĂRĂ A-L RECUNOAȘTE.

În urma vizionării, iniţiez o dezbatere cu elevii pe marginea materialului, pornind de la următoarele întrebări suport:

-Întâlniţi des situaţii de bullying în clasă/şcoală?

-Aţi fost vreodată jigniţi, ameninţaţi, sau agreseţi de către o persoană din clasă/şcoală?

-Cum v-aţisimţit în situaţia respectivă?

-Ce aţi făcut?

166

Pentru o mai bună consolidare a informaţiilor, derulez activitatea „Comportament acceptat și neacceptat-activitate de sortare” . Pentru unii copii este dificil să facă distincția între un comportament acceptat și unul neacceptat. Această activitate minunată sprijină înțelegerea comportamentului dezirabil, făcând acțiunile foarte vizuale. Copiii ar trebui să sorteze imaginile în două seturi și apoi să motiveze alegerile lor. Aceste jetoane pot fi folosite pentru o discuție concentrată asupra unui comportament specific care poate provoca îngrijorare sau anxietate. Imaginile facilitează concentrarea pentru acei copii, care pot avea dificultăți în a gândi în abstract. Este important să îi ajutăm pe copii să înțeleagă de ce anumite acțiuni sunt acceptabile și altele nu, pentru ca ei și ceilalți să se simtă în siguranță.

Ce este bullying-ul? – Prezentare PowerPoint - Twinkl

2.

Semaforul comportamental

a)Obiective:



Dezvoltarea abilităţilor de autocunoaştere în vederea prevenirii şi combaterii comportamentelor de bullying;



Dezvoltarea abilităţilor de management a emoţiilor;

b)Beneficiari: elevii clasei Pregătitoare B;

c)Locul de desfășurare: Sala de clasă.

Elevii vor lucra individual. Li se explică elevilor ce înseamnă fiecare culoare și se prezintă

întrebările corespunzătoare fiecărei culori.



Verde: Ce ar trebui ceilalți (colegi, profesori) să facă să mă simt bine și în siguranță în clasă, în relațiile cu colegii mei?



Galben: Ce mă face să mă simt prost sau supărat în relațiile cu ceilalți din clasă?



Roșu: Ce mi se pare foarte rău, ofensator și dureros în relațiile cu ceilalți din clasă?

Fiecare elev primește mai multe cartonașe din fiecare culoare, desenând câte un răspuns pe un cartonaș, nimeni nu este obligat să-și scrie numele pe cartonaș. Când toată lumea este gata, colectăm cartonașele și le împărțim pe culori. Citim cu voce tare și punem cartonașele pe flipchart grupate pe culori.

Concentrăm discuția pe bullying și nevoile privind siguranța.

3.

ÎMPREUNĂ ÎMPOTRIVA BULLYING-ULUI

a)Obiective:



Conştientizarea importanţei toleranţei în relaţiile interumane;

b)Beneficiari: elevii clasei Pregătitoare B;

c)Locul de desfășurare: Sala de clasă.

167

ACEST PROIECT DE ARTĂ COLABORATIVĂ IMPULSIONEAZĂ ELEVII SĂ NU RĂMÂNĂ PASIVI BULLYING-ULUI. CONCEPTUL DE LA BAZA ACESTEI ACTIVITĂȚI ESTE DE A FI MÂNDRU CU ÎNSUȘIRILE CARE

NE DEFINESC ȘI NE FAC DIFERIȚI ȘI DE A LUA POZIȚIE ÎMPOTRIVA HĂȚUIRII ÎN MOD UNIT. ELEVII LUCREAZĂ

ÎMPREUNĂ PENTRU A CREA O LUCRARE MARE DE ARTĂ PRIN REALIZAREA UNOR AUTOPORTRETE. ELEVII DECUPEAZĂ ȘI DECOREAZĂ ȘABLOANELE CU OAMENI PENTRU A ARĂTA CA EI ÎNȘIȘI. LA FINAL LUCRĂRILE

VOR FI LIPITE ÎMPREUNĂ, ASTFEL ÎNCÂT SĂ FORMEZE UN LANȚ LUNG. UITAȚI-VĂ ÎMPREUNĂ LA MUNCA VOASTRĂ - TOATĂ LUMEA ARATĂ LA FEL, SAU FIECARE ESTE DIFERIT ÎN FELUL LUI? ACEASTĂ ACTIVITATE

ARTISTICĂ DE COLABORARE ÎMPOTRIVA HĂRȚUIRII ESTE O OCAZIE EXCELENTĂ PENTRU COPII DE A EXPERIMENTA DIFERITE MATERIALE ȘI TEHNICI. ELEVII AU LA DISPOZIȚIE ȘI OBIECTE PRECUM LÂNĂ, SCLIPICI ȘI PAIETE PENTRU A ADĂUGA ELEMENTE TRIDIMENSIONALE IMAGINILOR.

BIBLIOGRAFIE:



Aniței Mihai, 2007, Psihologie Experimentală, Editura Polirom;



Buzdugan Tiberiu, 2007, Psihologia pe înțelesul tuturor, Editura Didactică și Pedagogică;



Calotă Riana, Corin Mariana, 1994, Consultații pentru activitatea educativă, Editura Eurobit;



Cocoradă Elena, 2009, Psihologia Educației, Editura Universității Transilvania din Brașov;



Tzvetina Arsova Netzelmann, Elfriede Steffan, Marina Angelova , Strategii pentru o clasă

fără bullying , manual pentru profesori și personalul școlar ;



www. Twinkl.ro

168

PROIECT EDUCAȚIONAL

”NU SUNT RĂU, NU-I FELUL MEU!”

Prof. înv. primar GHEORGHE MIHAELA

Școala Gimnazială comuna Cislău, județul Buzău

Foarte important în mediul școlar trebuie să fie liniștea, înțelegerea, armonia. Pentru ca elevii să

învețe, pentru ca ei să vină de drag la școală este indispensabil să existe empatie, armonie, prietenie și lista poate continua. Poate școala să ofere astfel de lucruri? Sigur că da, dacă există o strânsă legătură între profesori, elevi și părinți. Dacă se comunică suficient de mult și dacă se depun suficient de multe eforturi.

De ce toate acestea? Pentru a forma niște elevi și viitori adulți cu suficiente aptitudini, deprinderi, dar și atitudini utile într-o societate așa cum își dorește idealul educațional.

Există anumiți factori care favorizează creșterea cazurilor de violență în școală. Printre aceștia enumerăm: neglijarea copiilor, lipsa de informaţie, agresiunea mijloacelor mass-media, plecarea părinţilor la muncă în străinătate etc

Între violența în general și violența la școală există o relație de determinare. Pe de o parte, de cele mai multe ori, copilul ia primul contact cu violenţa în cadrul familiei sale, extinzând apoi comportamentele violente asupra altor persoane din mediul extrafamilial. Pe de altă parte, comportamentele violente învăţate în mediul extrafamilial se răsfrâng asupra membrilor familiei.

Acest proiect își propune să prezinte noțiuni precum violență, bullying, cyberbulling, efectele ce pot apărea ca urmare a existenței anumitor comportamente și cum putem evita toate aceste lucruri.

SCOP:

În primul rând scopul acestui proiect este să îi facă pe elevi să înțeleagă că violența nu este o soluție.

Comportamentele violente trebuie evitate iar înțelegerea acestui fapt se va face prin realizarea de activități specifice vârstei școlare.

În al doilea rând se dorește ca elevii să devină mai prietenoși, mai înțelegători, mai empatici. Ei trebuie să înțeleagă că sunt diferiți, și că acceptarea este soluția pentru evitarea oricăror conflicte.

În al treilea rând se dorește ca elevii să recunoască toate formele de violență, să-și înțeleagă

drepturile și să știe că pot și trebuie să ia atitudine. De asemenea, se dorește asigurarea unui mediu de viaţă

socială armonios, liniştit, sănătos şi sigur pentru întreaga comunitate, conform standardelor europene.

OBIECTIVE:

1.Identificarea și evaluarea dimensiunii fenomenului de violență în școală și în mediul proxim al acesteia.

2.Sensibilizarea tuturor actorilor școlii cu privire la sursele, cauzele si efectele fenomenelor de violență în școală.

3. Atragerea și implicarea reprezentanților comunității în acțiuni de prevenire și combatere a violenței în școală.

4. Elaborarea unei strategii la nivel instituțional privind ameliorarea fenomenelor de violență la nivelul școlii.

5. Elaborarea și testarea unor instrumente de identificare, monitorizare și evaluare a fenomenelor de violență în școală.

Grupul ţintă: Elevii claselor pregătitoare

169

Durata proiectului :Proiectul se va desfăşura în săptămâna 30 ianuarie-3 februarie cu elevii claselor participante la proiect

Beneficiari direcţi: elevii şcolii

Beneficiari indirecţi: profesorii, comunitatea

Parteneri: Părinţii, Poliția

RESURSE:

Umane: elevii școlii, părinţi, cadre didactice, polițist.

Materiale: consumabile, copiator, computer, videoproiector, filme educaţionale, chestionare, afişe, panou expozitiv.

Proiectul de faţă îşi propune prin acţiunile pe care le conţine să sensibilizeze elevii, adulţii, mass-media şi reprezentanţii instituţiilor partenere şi să acţioneze printr-un efort conjugat în prevenirea şi combaterea la nivel microsocial (grupurile şcolare, şcoala) şi la nivel macrosocial (comunitate) a fenomenului violenţei.

Acţiunile pentru elevi din proiect sunt: dezbateri de grup, conferinţă, expoziţie colaje şi afişe, prezentare multimedia audio, PPT-uri cu foto şi film. Acţiunile pentru cadrele didatice constau în prezentare PPT a modelelor de bună practică .

DESCRIEREA ACTIVITĂŢILOR

ACTIVITATEA NR. 1

„Dacă altul se poartă josnic, tu fii demn!

Dacă altul te tratează urât, tu fii bun!

Dacă altul îţi face rău, tu ai răbdare.

Căci Dumnezeu plăteşte fiecăruia după fapte!”

( G.Washington )

Titlul activităţii:” Urmăm un model, suntem un model!”

Perioada de desfăşurare: 29 ianuarie- 2 februarie

Locul desfăşurării: sala de clasă, sala multimedia

Participanţi: -elevii claselor C

-reprezentanţi ai Poliţiei

-elevii de la clasa paralelă

Descrierea activităţii:

Activitățile ce se pot desfășura cu elevii claselor CP au rolul de a le capta atenție, de a-i face să

înțeleagă cât de important este să stopăm violența. Indiferent de scopul ei, violența nu este bună.

Pentru a putea preîntâmpina şi dezarma un comportament violent în şcoală, şi nu numai, trebuie mai întâi să clarificăm şi să înţelegem conceptul de violenţă, să aflăm cauzele acesteia şi, în final, să fie concepute măsurile de prevenire şi combatere.

Activităţile desfăşurate în cadrul acestui proiect vor avea impact asupra întregii comunităţi şi vor avea în vedere formarea unui stil pozitiv de relaţionare interpersonală. Elevii vor identifica relaţia dintre comportamentul lor şi comportamentul celor din jur.Va trebui ca ei să identifice comportamentul adecvat în relaţiile interpersonale şi să interiorizeze acest tip de comportament. Elevii şi părinţii vor înţelege importanţa păstrării unui climat armonios, bazat pe încredere, toleranţă, respect şi corectitudine.

TEME:

-”Gestionarea conflictelor ”- cartonașe cu situații conflictuale

-”Colegul meu- prietenul meu cel mai bun(chipuri în oglindă)”

170

-”Aşa da, aşa nu!”

-joc de rol

Beneficiari: elevii, şcoala

Rezultate aşteptate în urma derulării proiectului se pot grupa în următoarele categorii:

-Modificări în comportamentul elevilor

Metode utilizate: brainstorming-ul, problematizarea, jocul de rol

Modalităţi de evaluare:

-chestionar pentru elevi: Bine sau rău?

-masa rotundă Casa celor 1000 de oglinzi

-jocul de rol, lectura, munca în echipă

ACTIVITATEA NR. 2

Titlul activităţii: ” Arborele binelui”

Perioada de desfăşurare: 29 ianuarie- 2 februarie

Locul desfăşurării: sala de clasă

Participanţi: elevii claselor întâi

Responsabil: Prof. Învățământ primar

Obiective:



Să exprime preferinţa pentru o culoare;



Să participe la decuparea mânuțelor colorate;



Să asambleze arborele binelui;



Să împărtăşească emoţiile şi dificultăţile în timpul lucrului.

Descrierea activităţii:

1.Prezentare”arborelui binelui”.

2.Gruparea copiilor după culoarea preferată.

3.Prinderea arborelui pe tablă.

Beneficiari: Elevii claselor CP

Modalităţi de evaluare: Discuţie despre cum s-au simţit când au lucrat împreună, ce dificultăţi au întâmpinat.

ACTIVITATEA NR. 3

Titlul activităţii: ” Cuvinte care înfloresc inimi”

Perioada de desfăşurare: 29 ianuarie- 2 februarie

Locul desfăşurării: sala de clasă, sala de spectacol, diverse spaţii de joacă.

Participanţi: elevii claselor, părinţii.

Descrierea activităţii: Colectivul clasei va fi împărţit în trei grupe. În prima activitate vor fi identificate cuvinte care „înfloresc inimi”(prietenie, adevăr, punctualitate, respect, fapte bune) şi care vor fi aplicate sub forma unor jetoane pe un panou din clasă. Prin activităţi variate ( lecturi, concursuri, vizite, excursii, învăţarea de cântece) se va urmări formarea de comportamente adecvate pentru situaţii diverse.

Beneficiari: elevii, părinţii, şcoala

Modalităţi de evaluare: -realizarea unui Jurnal al clasei

-acordarea de diplome

ACTIVITATEA NR. 4

Titlul activităţii: „Emoțiile noastre”

171

Perioada de desfăşurare: 29 ianuarie- 2 februarie

Locul desfăşurării: sala de clasă

Participanţi: elevii claselor pregătitoare

Obiective:



să realizeze cuvinte care denumesc emoţii;



Să să identifice corect emoţiile;



Să asocieze emoţiile diferitelor contexte.

Descrierea activităţii:

1.Se prezintă „Cartonașe cu emoţii”şi modul cum se vor juca cu aceasta. Un elev ridică un cartonaș, și un altul trebuie să ofere un exemplu de situaţie din viaţa lui şi să exprime ce a însemnat acel moment pentru el. Colegii sunt solicitaţi să spună cum s-ar simţi ei într-o astfel de situaţie.

Situaţiile şi emoţiile trăite sunt notate pe tablă.

2.Se dau exemple de emoţii (frica, tristeţea, furia), iar elevii vor da exemple de situaţii în care au trăit emoţia respectivă.

Beneficiari: Elevii claselor CP

Modalităţi de evaluare: Exerciţiu:”Cum mă simt?”-să aleagă o imagine cu una din emoţiile de bază şi să o aşeze în dreptul num

ACTIVITATEA NR.5

Titlul activităţii: ” Alfabetul nonviolenţei”

Perioada de desfăşurare: 29 ianuarie- 2 februarie

Locul desfăşurării: sala de clasă

Participanţi: elevii claselor CP

Descrierea activităţii: Sub deviza „Impune reguli clare şi limite potrivite vârstei”, elevii vor afla exact ce aşteptăm de la ei şi care sunt consecinţele unui comportament inadecvat, precum şi modalităţi de gestionare a situaţiilor concrete de violenţă.

Activitatea se va desfăşura pe ateliere de lucru constituite din elevi claselor întâia și a treia Primul atelier va realiza mesajul ”STOP VIOLENȚEI/ARMONIE/BUNĂTATE” Astfel, elevii vor picta literele ce formeză mesajele date

Beneficiari: elevii, şcoala

Modalităţi de evaluare: -expoziţii de desene

-analiza activităţii atelierelor

-realizarea posterului

-catalog de impresii pentru părinţi

-diplome

Rezultate aşteptate:

-conştientizarea elevilor cu privire la consecinţele actelor de violenţă-formarea unei atitudini pozitive faţă

de colegi/adulţi-diminuarea numărului cazurilor de agresivitate din şcoală;

-implicarea părinţilor în activitatea de combatere a violenţei din şcoală şi din afara ei.

Modalităţi de evaluare:

-observarea sistematică-produsele rezultate în urma activităţilor desfăşurate(desene, postere, pliante,panou,afişe)-chesionare-diplome.

Coordonatorii vor realiza câte un raport de activitate lunar ce va descrie activităţile din respectiva 172

perioadă realizate la nivel de şcoală pe teme antiviolenţă în cadrul proiectului, însoţite de foto.

BIBLIOGRAFIE:



Tzvetina Arsova Netzelmann, Elfriede Steffan, Marina Angelova , Strategii pentru o clasă

fără bullying , manual pentru profesori și personalul școlar



https://dexonline.ro/definitie/bullying



https://scolifarabullying.ro/despre



https://www.politiaromana.ro/files/pages_files/BULLYING.pdf



https://www.unicef.org/moldova/media/3146/file/Bullying-

ul%20%C3%AEn%20r%C3%A2ndul%20adolescen%C8%9Bilor%20din%20Republica%20Moldova.pdf

173

FENOMENUL BULLYING

Prof. Rusti Cristina,

Școala Gimnazială Viperești, Buzău, România

Fenomenul bullyingului în instituțiile de învățământ reprezintă o amenințare la adresa întregului demers educational și se poate manifesta atât la nivel fizic, cât și verbal, social sau cibernetic.

Protagoniștii bullyingului sunt: agresorul, victima și observatorul. Profilul tipic al agresorului este de persoană iritabilă, cu un slab autocontrol, răzbunătoare, rigidă, iar profilul tipic al victimei este de persoană vulnerabilă, tăcută, solitară, nesigură, existând categoria victimei supuse și a celei provocatoare.

Prevenirea eficace a acțiunilor de bullying este posibilă într-un efort de echipă multidisciplinar, iar procesul trebuie să se desfășoare pe multiple planuri: individual, familie, școală, clasă, relațional, curricular, prin implicarea tuturor organizațiilor profesionale și civile, a grupurilor de interese și a companiilor care au o relație cu școala și cu elevii, inclusiv instituțiile sociale și organizațiile care se ocupă de sănătate și criminalitate.

I. CONCEPTUL DE „BULLYING”

Bullyingul include trei „elemente cheie: intenția de a vătăma, dezechilibrul de putere și acțiuni sau amenințări agresive repetate”. Copiii care agresează pot face acest lucru continuu, rănindu-i pe alții fără să simtă remuşcări, regrete sau milă.

Spre deosebire de comportamentele agresive, care apar spontan la copii ca urmare a unor emoții intense (ex. furie, frustrare, frică etc.) și sunt eliminate pe măsură ce intensitatea experiențelor emoționale scade, comportamentele de bullying nu dispar de la sine, reprezentând o problemă de relație, care necesită

întotdeauna o soluție care implică schimbări în relațiile dintre copii și în dinamica grupului.

II. ACTORII BULLYINGULUI DIN MEDIUL ȘCOLAR

Bullyingul afectează un număr mare de copii și tineri din toate mediile socioeconomice și prezintă o puternică corelație între: comportamentele de agresiune și funcționarea psihosocială negativă, caracterizată prin: stimă de sine scăzută, nivel ridicat de depresie, anxietate, sentimente de singurătate, ideație suicidară și rată ridicată de absenteism școlar.

Într-un studiu asupra a 4.000 de elevi norvegieni de gimnaziu, s-a constatat că rolul bullyingului reactiv (spontan) în victimizarea altora scade, iar cel al bullyingului proactiv în cazul agresorilor crește.

Aceasta înseamnă că bullyingul la școală în primii ani este mai probabil să fie comis din furie, dar agresorul mai mare de vârstă acționează mai mult „la rece”: bullyingul devine, prin urmare, o strategie socială de bază în timp; rolurile – inclusiv cel al victimei – devin din ce în ce mai fixe. Agresorul 174

indirect/de contact este adesea o persoană populară, cu inteligență socială ridicată, care își poate manipula semenii.

Principalii participanți la acțiunile de bullying sunt: agresorul, victima și terțul, observatorul.

Însă, pe lângă acești protagoniști, s-a acordat atenție și unui tip „mixt”, care se mișcă între rolul de abuzator și cel de victimă. Așadar, agresorii și victimele nu sunt două grupuri distincte, radical diferite, ci există o suprapunere între ele. Elevii cu agresivitate mai mare pot fi agresori, dar pot fi și victime.Victima bullyingului dă un răspuns agresiv la victimizare, adică el însuși începe să abuzeze pe alții. În literatură, acest jucător de rol este denumit „bully/victimă” sau „agresor reactiv”. Unii cercetători vorbesc direct despre un „continuum agresor-victimă”, referindu-se la faptul că victima care nu îi agresează niciodată pe ceilalți în vreun fel este mai rară. „Continuumul” se referă la o alternanță între două roluri și include continuitatea și schimbarea pe care acest actor le menține în seria evenimentelor de bullying.

Agresorului îi place să aibă un public; de aceea, în 80-85% din incidentele de bullying sunt prezenți și alți actori. Evenimentul de bullying poate fi înțeles și ca o demonstrație a puterii agresorului, un ritual repetat, a cărui funcţie este de a conştientiza relaţiile de putere şi de a le consolida în mod repetat în comunitate. Martorii se află într-o poziție cheie: ei sunt cei care l-ar putea opri pe agresor dacă îi transmit că nu îi recunosc puterea și îi dezaprobă acțiunile. Însă majoritatea martorilor la bullying se comportă într-un mod care mai degrabă îl perpetuează, decât să-l prevină: 20-30% dintre cei prezenți susțin agresorul, 25-53% sunt neutri, nu participă în niciun fel la evenimente și doar 17-25% sunt cei care protejează victima într-un fel. Un copil nesigur pe sine se poate teme că și el va deveni o victimă.

S-a observat că, în practica școlară, băieții sunt mai expuși bullyingului decât fetele, atât ca victime, cât și ca agresori, tendință marcată mai ales în clasele superioare, unde numărul elevilor hărțuiți este mai mare. Astfel, s-a constatat că, dintre cei 8273 de adolescenți examinați, de șase ori mai mulți băieți decât fete au fost clasificați drept victime ale bullyingului.Bullyingul între fete se caracterizează

prin mijloace mai subtile și indirecte, cum ar fi manipularea relațiilor de prietenie, răspândirea de zvonuri și calomnie. S-a descoperit, totodată, că cea mai răspândită formă de bullying în mediul școlar este cea verbală. Peste 50% dintre fetele victime ale bullyingului au fost agresate în primul rând de băieți și doar 15-20% au fost agresate atât de băieți, cât și de fete. Pe de altă parte, în rândul băieților, peste 80% sunt agresați în principal de băieți, relațiile dintre băieți fiind mult mai dure și mai agresive decât cele existente între fete.

III.1. Profilul agresorului din mediul școlar

După Olweus, agresorul tipic este impulsiv și are o atitudine pozitivă față de violență. Dacă este băiat, de obicei este mai puternic decât cei hărțuiți. Agresorul este predispus să se enerveze cu ușurință, are un control de sine slab, poate manifesta un comportament răzbunător, rigid sau compulsiv, poate judeca greșit intențiile celorlalți, are probleme mentale, simptome de depresie, experiențe suicidare, abuz de substanțe, tulburări de alimentație, abatere de la normă, are prieteni care sunt mari abuzatori, încep să

aibă întâlniri romantice devreme, sunt agresivi față de parteneri, nu manifestă compasiune, au părinți cu stil autoritar, comunicarea părinte-copil este slabă, nu au niciun model în viață; provin dintr-un mediu ostil, unde au fost abuzați în copilărie; performanța academică și adaptarea școlară sunt scăzute.

Agresorii au o nevoie puternică de dominație și putere, vor să dețină controlul și să-i vadă pe ceilalți supuși, având satisfacție atunci când provoacă răni și suferință altora; adesea își forțează victimele să le ofere țigări, bani, alcool și/sau alte obiecte de valoare, câștigând astfel prestigiu social.

Atunci când un grup de elevi se angajează împreună în comportamente de bullying față de un alt elev, pot apărea anumite mecanisme sociale/psihologice, precum: scăderea controlului sau inhibițiile față

de tendințele agresive, modificări cognitive treptate în percepția bullyingului de către victimă și difuzarea responsabilităților; toate aceste mecanisme explică de ce anumiți elevi, care în general nu sunt agresivi, pot participa în final la acte de bullying.

175

În familiile agresorilor, educația/disciplina inconsecventă, lipsa de acceptare, lipsa modelelor de cooperare și de rezolvare constructivă a problemelor, abuzul mental și fizic sunt mai frecvente. În ceea ce privește mediul social, reprezintă un factor de risc dacă copilul se alătură unui grup violent, deviant.

IV. METODE ȘI STRATEGII DE PREVENIRE A BULLYINGULUI

Bullyingul este un fenomen complex și cu multiple fațete, care include situația individuală și familială a elevului, atmosfera, condițiile, precum și mediul social mai larg al școlii, vizând un climat școlar favorabil, un cadru de învățare inspirator, supraveghere, implicarea părinților, rolul de a ajuta al colegilor.

În ultimele decenii, în întreaga lume au fost puse la punct numeroase programe de prevenire și intervenție antibullying. Deși Olweus a raportat că programul său de intervenție a redus incidența bullyingului în școli cu 50%, acest rezultat nu s-a repetat. Este posibil ca orice program să fie eficient pe termen scurt, întrucât atenția generală îndreptată asupra problemei și efortul de schimbare pot aduce rezultate în sine.

Dezvoltarea abilităților sociale ale adolescenților este importantă pe parcursul întregului proces educațional, deoarece ei dobândesc primele abilități sociale în familie, apoi și le dezvoltă la școală și în societate și astfel vor fi prevenite comportamentele inacceptabile, inadecvate sau intolerabile ale acestora.

IV.1. La nivel individual

Pentru a crea relații prietenoase și plăcute cu semenii, este important ca un adolescent să poată

iniția comunicarea, să-și asculte interlocutorul, să știe să împărtășească cu ceilalți și să-și poată controla emoțiile negative.

Metodele de prevenire a bullyingului la nivel individual sunt următoarele:

– Identificarea și asistarea elevilor implicați, precum și a cauzelor manifestărilor de bullying, prin consultarea elevilor, cadrelor didactice, personalului de specialitate (psihologi, asistenți sociali) și părinților/aparținătorilor;

– Dezvoltarea și implementarea unor programe individualizate de asistență în situații de bullying în rândul elevilor (autori sau victime), vizând: îndrumarea elevilor pentru a dobândi cunoștințe despre formarea de atitudini negative față de bullying, dezvoltarea toleranței, a responsabilității față de comportamentul lor și a consecințelor comportamentului inadecvat asupra celorlalți (colegi, profesori, părinți, prieteni etc.); prevenirea apariției stărilor afective negative (resentimente, suspiciune excesivă, iritabilitate, ostilitate, negativism);

– Implicarea elevilor care comit în mod repetat acte de violență fizică sau psihologică în programe de asistență derulate în parteneriat cu alte instituții de specialitate: Poliție, Direcția Generală

de Asistență Socială și Protecția Copilului (DGASPC), Biserică, alte organizații specializate în programe pentru protecția și educarea copiilor și tinerilor;

– Valorificarea intereselor, aptitudinilor și capacităților elevilor expuși riscului de comportament de bullying, în activități școlare și extrașcolare (sport, arte etc.);

– Responsabilizarea elevilor care se comportă violent prin aplicarea măsurilor de intervenție cu potențial educațional și formativ; evitarea focalizării exclusiv asupra sancțiunii și eliminarea din practica educațională a unor sancțiuni care contravin principiilor pedagogice (ex: sancționarea comportamentului violent prin note, repetare, exmatriculare etc.);

– Încurajarea elevilor de a se comporta conform normelor morale stabilite în societate.

IV.2. La nivel de familie

Metodele de prevenire a bullyingului la nivelul familiei sunt următoarele:

– Programe care să aibă la bază componente de informare și formare: cursuri cu părinții pe diverse teme axate pe psihologia copilului și modalități de identificare a elementelor specifice violenței 176

școlare; prezentarea unor cazuri de agresiune; oferirea unor posibile modalități de rezolvare a situațiilor tipice de bullying și de asistare a victimei;

– Informarea părinților despre incidentele de bullying, cooperând cu aceștia și oferind ajutor eficient copiilor lor;

– Educarea în familie în spiritul îmbunătățirii imaginii de sine (atitudine pozitivă de sine, evaluare corectă a calităților și defectelor personale, percepția pozitivă a experiențelor de viață, proiectarea experiențelor pozitive pentru viitor); dezvoltarea autonomiei (rezistența la evaluările celorlalți prin cristalizarea valorilor personale pozitive); dobândirea autocontrolului asupra impulsurilor de moment şi a capacităţii de autoanaliză; modelarea unui comportament caracterizat de compasiune și respect față de orice persoană; dezvoltarea abilităților de comportament care conferă siguranță: toleranță, întărirea încrederii în sine, stimă, promovând comunicarea și cooperarea.

IV.3. La nivel de școală

Profesorul are un rol central în prevenirea bullyingului și este necesar ca acesta să aibă

cunoștințele și experiența necesară pentru a susține încrederea în sine a elevilor, a-i ajuta să se cunoască

între ei, a găsi puncte comune, a încuraja formarea de prietenii, a întări colectivul, a îmbunătăți climatul clasei, a forma și consolida abilitățile sociale ale elevilor, pentru a le dezvolta o atitudine tolerantă și pozitivă față de comunicarea socială acceptabilă și o atitudine negativă față de bullying.

Consilierii școlari au un rol relevant, dar li se atribuie prea mulți elevi și prea puține ore de consiliere per elev, pentru a produce schimbări reale pozitive în climatul școlar. Consilierea este „o metodă de intervenție psihosocială pentru a induce o schimbare a atitudinii clientului și a situației sale sociale”[7]. Obiectivele consilierii școlare sunt: „să desfășoare activități de consiliere, individual sau în grup, cu elevii și părinții acestora, pentru a sprijini adaptarea școlară a elevilor cu probleme, atât la școală, acasă sau în comunitate, cât și pentru a identifica resursele școlii și/sau ale comunității, necesare realizării obiectivele educaţiei şcolare”.

Abordarea cognitiv-comportamentală se distinge prin tehnici în care consilierul școlar identifică

comportamente problematice, antecedentele acestora, care se bazează pe convingeri false, apoi, în colaborare cu elevul, părinții, prietenii și cu profesorii, reușește să reducă bullyingul prin comportament adecvat. „Pe măsură ce elevul învață, dezînvață sau reînvață modalități comportamentale specifice, consilierul acționează ca profesor, consultant, persoană de sprijin, facilitator”.

Consilierul școlar trebuie să-și asume un rol proactiv în comunitatea școlară, prin diseminarea ofertei de sprijin psihologic și prin implicarea, în afara cabinetului școlar, în identificarea și rezolvarea unor situații de bullying.

Extrem de eficientă în școală este medierea conflictelor, care creează un mediu pașnic, reduce tensiunile și ajută la identificarea problemelor înainte ca acestea să se transforme într-o sursă de bullying, prin încurajarea părților implicate în conflict să „se concentreze pe problemă mai degrabă decât să se vadă ca fiind dușmani”, oferindu-le posibilitatea de a prezenta propria versiune a evenimentului și de a asculta povestea celeilalte părți, pentru a afla că există posibilitatea de a rezolva un conflict în mod constructiv, de a-și schimba comportamentul, dacă își dau seama cum îi influențează pe alții. În același timp, părțile implicate au mai multe șanse să susțină o decizie la care au participat și să identifice soluții adecvate situațiilor în care se află.

Regulamentul de ordine interioară este un mijloc eficient de prevenire a bullyingului prin: definirea funcțională și clară a criteriilor de disciplină școlară și de conduită în scoală a tuturor factorilor (elevi, profesori, personal auxiliar); adaptarea prevederilor la contextul specific în care funcționează

instituția; implicarea factorilor de la nivelul școlii (elevi, cadre didactice) în aplicarea prevederilor acestuia.

177

Agenda întâlnirilor formale ale școlii (Consiliu de Administrație, Consiliu Profesoral, Consiliul Elevilor, Comitetul de Părinți) să includă teme legate de bullying, care să aibă ca scop conștientizarea dimensiunii fenomenului și analiza formelor, a actorilor și a cauzelor situațiilor ce pot apărea la nivelul instituției; elaborarea unor mecanisme coerente de prevenire și intervenție, inițierea unor programe care să raspundă unor cazuri specifice unității de învățământ (identificarea riscurilor în contextul școlii, a persoanelor cu potențial violent sau cu risc de a deveni victime), cu implicarea activă a elevilor în calitate de parteneri.

Este necesară ameliorarea managementului comunicării între toți factorii de la nivelul școlii, prin identificarea principalelor bariere comunicaționale și prin diversificarea strategiilor și a canalelor de comunicare cu elevii, prin derularea mai multor activități nonformale, astfel încât relația elev-profesor să fie îmbunătățită, iar elevii să recunoască profesorul drept o persoană la care pot apela pentru orice problemă; să se creeze un grup de elevi la nivelul clasei pentru a acorda ajutor și a oferi asistență

victimelor; să fie promovată învățarea prin cooperare, care să includă toți elevii în grupurile sociale; să

se desfășoare activități care să sprijine integrarea și adaptarea tuturor elevilor.

Prevenirea bullyingului la elevi este eficientă atunci când profesorii aplică măsuri pedagogice precum: promovarea unui comportament pozitiv al elevilor, crearea unui mediu sigur, comunicarea individuală cu elevii, educarea acestora și a părinților lor cu privire la comunicarea acceptabilă din punct de vedere social, căutarea de ajutor, organizarea de diverse activități care să ajute la dezvoltarea abilităților sociale ale elevilor.

Creșterea transparenței evaluării rezultatelor elevilor (criterii, metode) are ca scop diminuarea tensiunilor care conduc la apariția unor situații de bullying (între elevi și profesori sau între elevi).

Este important ca școlile să acorde mai multă atenție formării abilităților sociale la toate nivelurile de școlarizare, care ajută la dezvoltarea capacității elevilor de a se proteja în situații neplăcute.

Profesorii ar trebui să evalueze abilitățile sociale ale elevului și să le identifice pe cele care trebuie să fie dezvoltate. Pentru aceasta, profesorul poate aplica metoda observației, referitor la modul în care elevul răspunde la provocarea unui coleg, cum reacționează la eșec sau succes. Un elev care își dezvoltă atitudini morale și civice puternice și abilități sociale poate câștiga mai multă încredere în sine, își poate controla mai ușor emoțiile și comportamentul, ceea ce îl va ajuta la rezistența la provocările de bullying.

IV.4. La nivel de clasă

În vederea evitării bullyingului, la nivelul clasei se stabilesc reguli de comportament, care sunt elaborate de elevi împreună cu profesorii, reguli care să definească comportamentul acestora – pozitiv, dezirabil și prietenos. De asemenea, cadrele didactice creează o atmosferă pozitivă în sala de clasă. Este foarte important ca profesorii să introducă elevii în diferite culturi și religii cât mai detaliat posibil, astfel încât aceștia să înțeleagă că suntem diferiți, dar fiecare persoană trebuie respectată.

Totodată, este necesar ca profesorii să petreacă suficient timp în clasă, astfel încât elevii să poată

discuta despre relațiile dintre ei și fenomenul de bullying, iar orele de dirigenție și lecțiile de educație socială să pună accent pe regulile stabilite pentru comunicarea dintre elevi.

IV.5. La nivel curricular și extracurricular

Metodele de prevenire a bullyingului la nivel curricular, precum și extracurricular, sunt următoarele:

– Dezbaterea, în timpul orelor de consiliere și orientare, a situațiilor de bullying observate în școală sau în vecinătatea acesteia și încurajarea exprimării opiniei elevilor privind aceste cazuri, cu posibile modalități de soluționare;

– Valorificarea subiectelor relevante pentru problematica bullyingului, care încă nu există în curriculumul disciplinelor școlare, prin utilizarea unor strategii activ-participative (studiu de caz, joc de rol, analiza critică a mesajelor audio-vizuale cu conținut violent, problematizare etc.), care să genereze 178

din partea elevilor conștientizarea și dezvoltarea unei atitudini critice față de problematica violenței scolare;

– Desfășurarea unor programe și activități extrașcolare pe tema combaterii bullyingului;

– Organizarea de programe de informare a elevilor privind modalitățile adecvate de gestionare a unor situații concrete de bullying, centrate pe dezvoltarea unor competențe de înțelegere și autocontrol, negociere a conflictelor, comunicare, mijloace de autoapărare;

– Inițierea unor programe de educație intra- și intergenerațională și de educație parentală prin care să se urmărească îmbunătățirea relațiilor dintre copii-părinți-cadre didactice-conducerea școlii;

– Sensibilizarea profesorilor față de problematica bullyingului (forme de bullying, cauze generatoare, mecanisme de prevenire, strategii de ameliorare, cadru legislativ și instituțional) prin activități de formare derulate la nivel local: cursuri de formare, cercuri pedagogice tematice, schimburi de experiență.

IV.6. La nivel de colaborare interinstituțională

Prevenirea și combaterea eficace a acțiunilor de bullying este posibilă într-un efort de echipă

multidisciplinar, într-o rețea interinstituțională și în parteneriat cu familia; este necesară o cooperare socială largă: implicarea tuturor organizațiilor profesionale și civile, a grupurilor de interese și a companiilor care au o relație cu școala și cu elevii, inclusiv instituțiile sociale și organizațiile care se ocupă de sănătate și criminalitate.

Este necesară organizarea de activități informale elevi-cadre didactice-părinți, precum și inițierea unor programe destinate părinților, centrate pe conștientizarea, informarea si formarea cu privire la dificultățile de adaptare a copiilor la mediul școlar și la diferite aspecte ale violenței scolare, respectiv a bullyingului (forme, cauze, modalități de prevenire, parteneri).

Școala are răspunderea de a semnala cazurile de familii cu un comportament violent repetat față

de copii, de a se implica în rezolvarea acestora (în cazuri extreme, participarea la procedurile de instituire a plasamentului familial) și de a colabora cu instituții cu responsabilități în acest domeniu – DGASPC, Poliție etc.

179

CONCLUZII

În zilele noastre, este în creștere agresivitatea copiilor și tinerilor, care adesea se poate transforma în bullying. Cu cât mai mult continuă acțiunile de bullying, cu atât este mai dificilă gestionarea acestora și cu atât mai serioase sunt consecințele asupra victimelor.

Bullyingul trebuie tratat ca un comportament inacceptabil și intolerabil. Pentru toți copiii implicați (victime, agresori, martori), este necesar să se asigure: intervenții unitare și specializate în contexte educaționale și sanitare; acces la asistență și servicii specializate; stabilitate și continuitate în îngrijire, creștere și educație.

Interesul superior al copilului trebuie să fie vizat în toate acțiunile și deciziile care îl privesc, cu respectarea confidențialității și normelor deontologice profesionale, fără a aduce atingere activității de sesizare a situațiilor de violență sau de instrumentare a cazurilor.

Fiecare persoană este chemată să contribuie la dezvoltarea unei culturi care încurajează inhibarea unor astfel de comportamente violente, o cultură a acceptării tuturor indivizilor, indiferent de caracteristicile lor intrinseci, prin formarea propriei mentalități în acest sens, iar apoi convingerea celorlalți să urmeze același exemplu.

BIBLIOGRAFIE

1.

Gîrleanu,D.T., Consiliere în asistență socială, Iaşi, Editura Universității „Alexandru Ioan Cuza”, Iaşi, 2002

2.

Grădinaru,C., Stănculeanu,D., Manole,M., Bullyingul în rândul copiilor. Studiu sociologic la nivel național realizat de Organizația Salvați Copiii, 2016

3.

Grigore,A.N., Violența în context educațional: forme actuale, Iași, Editura Universității

„Alexandru Ioan Cuza”, Iaşi, 2016

4.

Jigău,M., Liiceanu,A., Preoteasa,L., Violența în școală, Institutul de Științe ale Educației, Editura ALPHA MDN, București, 2006

5.

Malecová,B.V., Possibilities of Bibliotherapy in the Prevention of Bullying at Elementary School in Scientific Studies of the Faculty of Education of Catholic University in Ruzomberok, Volume 3:119-136, 2021

6.

Olwus,D., Limber,S., The Olweus Bullying Prevention Program. Implementation and Evaluation over Two Decades, In The Handbook of Bullying in Schools: An International Perspective, Edited by Jimerson,S.R., Swearer,S.M., Espelage,D.L., New York: Routledge, 377-401, 2010

7.

Onofrei,L., Violența în spațiul public. Derapaje ale comunicării, Iaşi, Editura Fundației Academice AXIS, 2015

8.

https://consiliulelevilor.ro/wp-content/uploads/2022/08/Raportul-privind-

implementarea-Statutului-elevului-la-nivel-national-2020-2021.pdf

9.

https://copii.gov.ro/1/s-a-lansat-aplicatia-educatie-fara-bullying/

10.

http://www.telefonulcopilului.ro/arhiva-noutati?id=3027

11.

http://www.telefonulcopilului.ro/stop-bullying

180

CE POT FACE PĂRINȚII PENTRU A PREVENI

ȘI STOPA BULLYINGUL

Pană Maria, prof. Lb. Engleză,

Liceul Teoretic ,,Nicolae Iorga”, Nehoiu

Conform Wikipedia ,, Bullying-ul este definit ca fiind un comportament ostil/de excludere și de luare în derâdere a cuiva, de umilire. Cuvântul „bullying” nu are o traducere exactă în însă poate fi asociat cu termenii de intimidare, terorizare, brutalizare. Bullying-ul nu presupune existența unui conflict bazat pe o problemă reală, ci pe dorința unor persoane de a-și câștiga puterea și autoritatea, punându-i pe alții într-o lumină proastă.“

Problema bullyingului este răspândită în toate școlile din România și are un impact emoțional puternic asupra copiilor. Copiii și adolescenții furioși din România, sunt vârful aisbergului feței din ce în ce mai urâte a bullyingul în comunitățile școlare. Netratat la vreme, copilul agresor devine adultul agresor la locul de muncă ori acasă, iar copilul agresat, un copil și un adult izolat, întristat, frustrat, depresiv ori ...

criminal.

Bullying-ul include acțiuni precum amenințarea, răspândirea zvonurilor, atacarea unei persoane din punct de vedere fizic sau verbal și excluderea dintr-un grup.

Bullying-ul din școli plasează România pe locul 3 la nivel European în privința acestui fenomen, conform unui raport al Organizației Mondiale a Sănătății (OMS). Mai mult, aproape 400.000 de elevi sunt amenințați cu bătaia și 220.000 sunt bătuți în mod repetat de către colegi, potrivit unui studiu efectuat la nivel național.

Tipuri de bullying:

Bullying-ul poate lua mai multe forme:

Bullying verbal

Este caracterizat de acțiuni verbale sau scrise, rău intenționate, cum ar fi:

-Șicanarea;

-Înjurăturile;

-Comentariile sexuale neadecvate;

-Folosirea sarcasmului:

-Amenințările;

-Criticile

-Folosirea unui limbaj neadecvat.

Bullying social

Se referă la lezarea reputației sau a relațiilor cuiva și include:

-Bârfitul, lansarea și răspândirea zvonurilor despre cineva, de exemplu la locul de muncă;

-Punerea unei persoane într-o situație stânjenitoare în public;

-Folosirea puterii formale, a titlului/funcției sau a puterii financiare ca forme de intimidare, amenințare, hărțuire și/sau vătămare;

-Folosirea sarcasmului la adresa cuiva;

181

-Provocarea în mod intenționat a unui sentiment de jenă și nesiguranță;

-Excluderea și izolarea unei persoane din punct de vedere social sau profesional;

-Sabotarea în mod intenționat a bunăstării, fericirii sau succesului unei persoane.

Cyberbulling

Avansul tehnologiei a permis ca toate comportamentele menționate mai sus să poată avea loc și în mediul online, pe rețelele sociale, prin e-mail sau alte platforme. Acestea poartă numele de cyberbulling – acesta are loc și mai ușor, pentru că este mult mai facil ca o persoană să se ascundă în spatele unor ecrane și să

aibă anumite comportamente.

Mai mult, oricine are un smartphone cu conexiune la Internet poate hărțui pe altcineva, fără a fi nevoit să

își dezvăluie identitatea reală. Cyberbulling-ul nu mai este limitat de curtea școlii sau de colțurile străzii, ci poate avea loc 24 de ore din 24. Acesta presupune hărțuirea și amenințarea în mediul online și implică mai multe persoane, fără a necesita puterea fizică

Cyberbulling-ul se poate manifesta prin trimiterea unor mesaje amenințătoare sau intimidante prin e-mail, text, social-media și inclusiv prin furarea identității online cu scopul de a răni și umili persoana respectivă. Unii cyberbullies pot crea inclusiv un site web sau o pagină de social media pentru a umili pe altcineva.

Bullyingul este forma de exteriorizare a emoțiilor adunate acasă, influențate de atmosfera familială, de acasă. Atunci când un copil este expus comportamentului nociv al părinților, acesta va împrumuta caracteristicile negative ce le observă la părinți, devenind un bully. Mediul de dezvoltare, împreună cu ajutorul și îndrumarea părinților contribuie înzecit la cizelarea caracterului copilului. Dacă

acesta este înconjurat de exemple ce comportament pozitive ce arată și susțin comunicarea între semeni, crearea unor legături, atunci copilul se va dezvolta emoțional, sănătos și va da mai departe sentimente pozitive. Dar în cazul unui copil ce își aude părinții certându-se, ridicând vocea unul la altul sau chiar ajungându-se la violență, lecția de viață pe care și-o va da însuși copilul acela va fi: Totul se rezumă la violență.

Ce pot face părinții pentru a preveni agresiunea în școală?

- Să discute cu copilul despre importanța respectului, despre suferința altuia, despre ceilalți.

- Să-l învețe să înțeleagă, să descifreze comportamentul altora, să citească dincolo de acțiunile lui.

- Să-i dea mai departe valori: adevăr, respect, demnitate, onestitate, corectitudine, responsabilitate, recunoștință. Să se asigure că ele sunt cu ei în fiecare zi din ceea ce fac, în tot ceea ce fac.

- Să-l învețe să ia apărarea celor mai slabi. Să nu tolereze agresiunea asupra altora nici asupra lui, nici asupra altora.

- Este incorect să rănești, să produci suferință. Chiar dacă tu suferi.

-Copilul trebuie să știe că e responsabilitatea lui să nu producă suferință și e responsabilitatea adulților din jurul lui să o prevină.

- Să-l învețe să gândească singur. Să înțeleagă lumea în care trăiește. Să poată lua decizii bune pentru el și pentru alții.

182

Învățați copiii că nu ei trebuie să rezolve episoadele de agresivitate, ei trebuie să știe să nu le provoace, să se apere de ele, să intervină când sunt martori și să ceară ajutor. Trebuie să știe să evalueze potențialul unei situații, să dezamorseze un conflict din față atunci când asta e posibil, să izoleze agresorul, arătându-i că ce face el nu e deloc bine, să aibă curaj să nu plece capul și să spună imediat unui adult.

Bullying-ul este violență psihologică, conform Legii anti-bullying intrată în vigoare pe 22

noiembrie 2019. Conform actului normativ: ,, Violența psihologică este acțiunea sau seria de acţiuni fizice, verbale, relaţionale şi/sau cibernetice, într-un context social dificil de evitat, săvârşite cu intenţie, care implică un dezechilibru de putere, au drept consecinţă atingerea demnităţii ori crearea unei atmosfere de intimidare, ostile, degradante, umilitoare sau ofensatoare, îndreptate împotriva unei persoane sau unui grup de persoane şi vizează aspecte de discriminare şi excludere socială, pe care pot fi legate de apartenenţa la o anumită rasă, naţionalitate, etnie, religie, categorie socială, sau la o categorie defavorizată ori de convingerile, sexul sau orientarea sexuală, caracteristicile personale, acţiune sau serie de acţiuni, comportamente ce se desfăşoară în unităţile de învăţământ şi în toate spaţiile destinate educaţiei şi formării profesionale.”

De ce copiii devin agresori psihologic?

Eu cred (și studiile confirmă) că responsabili pentru agresiunile dintre copii sunt adulții (nu mă

refer la copii mici, care lovesc sau împing pentru că nu au autocontrol, ci la episoadele de agresiune psihologică, adică la bullying).

Adulții sunt responsabili. Tot ei trebuie să rezolve agresiunile între copii. Nu copiii. Copiii sunt victimele colaterale. Da, și copiii mari, tot victime sunt. Știu că e greu de integrat, de acceptat asta. Dar gândiți-vă puțin. Cum vorbiți în fața copilului despre alți oameni din viața voastră? Despre colegi, rude? Îi bârfiți? Vorbiți despre ei cu agresivitate, cu dispreț, cu superioritate?

Știm deja că suntem modele pentru copiii noștri, Că degeaba le spunem un discurs despre cum să

îi respecte pe alții dacă ei văd la părinți lipsă de respect pentru ceilalți. Dacă atmosfera în care trăiesc acasă

este una de minimizare a demnității tuturor celorlalți, sunt șanse mari să creștem un agresor, un bully.

De aceea consider că e teribil de important să facem curat în noi, în familia noastră. Igiena sufletului oferă tuturor o șansă. Și dacă nu poți vorbi frumos despre alții, măcar nu vorbi urât. Nu de față cu copilului.

Deloc, dacă poți, chiar obligatoriu!

Bullyingul este un fenomen răspândit în școlile din România, lasă răni adânci, iar efectele pe care le produce sunt pe termen lung. Bullyingul este o capcană în care sunt deopotriva prinși toți copiii - agresori, victime sau martori.

Cum poate fi stopat bullying-ul

Este foarte important ca toți factorii de decizie, precum părinții, profesorii, dar și autoritățile să

coopereze pentru a înțelege fenomenul de bullying, consecințele acestuia și pentru a găsi modalități de a-l stopa. Este nevoie ca bullying-ul să fie luat în serios de către părinți și profesori, pentru că efectele produse sunt foarte periculoase.

În primul rând, părinții trebuie să fie foarte atenți la comportamentul copilului. Aceștia trebuie să

observe dacă este ceva în neregulă cu copilul lor și să vorbească cu el, arătându-i empatie, sprijin și înțelegere.

Mai mult, copiii care ajung să fie agresori văd acest tip de comportament în familiile lor, la școală, pe Internet sau în mass-media. Și agresorii au nevoie de ajutor – trebuie să înțeleagă consecințele acțiunilor lor și că le fac rău celorlalți. Tocmai de aceea, este important ca părinții să își educe copiii și să le insufle modele pozitive de comportament.

Dacă suspectați că cel mic este victima bullying-ului, luați legătura cu profesorii pentru a găsi o 183

soluție. În aceste situații, psihoterapia pentru copii, poate fi de folos: specialistul îl va ajuta pe micuț să își gestioneze sentimentele, astfel încât acestea să nu aibă consecințe negative pe termen lung. În cazul în care vă simțiți copleșit, ca părinte, de ceea ce i se întâmplă copilului, este indicată psihoterapia de familie.

Efectele bullying-ului pe termen lung

Pentru că experiențele avute în copilărie ne modelează ca adulți, este lesne de înțeles de ce efectele bullyingului persistă până la vârsta adultă, influențând percepția unei persoane despre ea însăși și despre ceilalți.

Chiar dacă bullying-ul nu mai are loc, adultul poate resimți din plin consecințele acestuia, care îi pot influența negativ viața.

Consecințele pot fi:

- Depresie cronică;

- Dificultatea de a stabili relații interpersonale de durată, care duce la izolare socială.

- Gânduri și tentative de suicid;

- Tulburări de anxietate;

- Sindromul de stres post-traumatic;

- Comportament autodistructiv, inclusiv auto-vătămare;

- Abuz de droguri și alcool;

- Riscul de a dezvolta o tulburare psihică.

Așadar, pe măsură ce copiii agresați devin adulți, ei vor continua să aibă dificultăți în resimțirea respectului și stimei de sine, vor avea dificultăți în dezvoltarea și menținerea relațiilor cu ceilalți și vor evita interacțiunile sociale.

De asemenea, vor dezvolta un sentiment intens de vină și vor avea cu greu încredere în oameni, aspect care le va afecta relațiile cu ceilalți, inclusiv la locul de muncă. Ei pot începe inclusiv să aibă

convingeri incorecte cu privire la agresiunile suferite, cum ar fi să se convingă pe ei înșiși că bullying-ul nu a fost atât de dureros precum își amintesc.

Anumite studii arată că bullying-ul poate cauza schimbări la nivelul creierului și astfel crește riscul de a dezvolta tulburări psihice, având, totodată, consecințe asupra proceselor care formează memoria.

Așa cum am văzut, bullying-ul are cele mai multe ecouri în rândul copiilor, care pot fi agresați (engl.,, bullied”)sau pot deveni agresori (engl.,, bullies”). În general, motivele pentru care elevii sunt agresați sunt din cauza faptului că sunt percepuți ca fiind ,,diferiti”. Poate sunt depresivi, anxioși, cu o stimă

de sine saăzută, ori au dizabilități fizice. Poate au venit la o școală nouă sau au puțini prieteni. Sau poate au un aspect fizic altfel (supraponderali sau subponderali). Și lista poate continua.

Oricare ar fi motivele, trebuie să fim conștienți că hărțuirea este un fenomen care trebuie combatut.

Totuși, este important de menționat că bullying-ul are efecte și asupra agresorului, pentru că acesta adoptă acest tip de comportament din mai multe motive. Dacă nu sunt luate măsuri de stopare, acest tip de comportament va persista și chiar se va înrăutăți de-a lungul timpului.

Profilul unui copil care agresează – la ce trebuie să fim atenți?

- are un comportament agresiv, dominant, cu răbufniri;

- este inclinat în a produce rău celorlalți;

- este împotriva tuturor regulilor;

- intimidează sau jignește ori de câte ori are ocazia.

În general, sunt două tipare de copii care prezintă risc de a agresa:

1. tiparul agresorului care are popularitate în randul colegilor și preferă să-și exercite influența asupra celorlalți.

2. tiparul agresorului siguratic, anxios, dominat de colegi și fără a se preocupa de emoțiile celor din jur.

184

Se fac și sau făcut deja diverse cercetări privind fenomenul de violență în școli, cercetări de tip diagnoză

folosind o metodă cantitativă de culegere a informațiilor pe bază de anchetă prin chestionarul elaborat de Institutul de Științe ale Educației București, Publicat în lucrarea ,,Prevenirea şi combaterea violenţei în şcoală – Ghid practic pentru directori şi cadre didactice, 2006 care a cuprins între 12 întrebări de diferite tipuri:

-Întrebări factuale prin care s-au obținut informații despre fapte obiective, verificabile;

- Întrebări de opinie prin care s-au înregistrat informații de natură subiectivă

-Întrebările de motivație care au urmărit explicarea unor cauze sau condiții ce determină anumite acțiuni în funcție de forma întrebărilor au fost propuse:

- Întrebările închise

- Întrebările deschise

- Întrebări semi-deschise (semi-închise)

Întrebările au fost formulate astfel încât să ofere răspunsuri pentru:

- caracterizarea lotului de subiecţi;

- formele de violenţă întâlnite în şcoală şi care este frecvenţa cu care aceste manifestări au loc;

- situaţiile de violenţă si de bullying care se manifestă între elevi, dar şi cu profesorii

- momentul în care se manifestă fenomenele de violenţă dintre elevi; şi între elevi şi profesori

- cauzele fenomenelor de violenţă dintre elevi; elevi-profesori

- situatiile de violenţă în care elevii s-au aflat personal şi percepţia părinţilor legat de aceste lucruri

- formele de violenţă pe care elevii le manifestă faţă de profesorii; dar şi percepţia profesorilor legat de actele de violență şi de bullying din partea elevilor lor

- frecvenţa cu care se întâmplă situaţii de violenţă a profesorilor în şcoală;

- situaţiile în care elevii investigaţi au fost violenți/agresivi faţă de colegi sau profesori;

- percepţia elevilor asupra siguranţei proprii la şcoală/protecţiei faţă de violenţa unor colegi, profesori sau alte persoane din jurul scolii;

- propuneri privind contribuţia elevilor la reducerea cazurilor de violenţă manifestate în scoală.

Să provocăm părinții să își întrebe copiii, ce le place, ce nu le place și ce ar schimba la școala lor, să scrie pe o hârtie răspunsurile lor și să le dezbatem împreună, părinte-copil -profesor. Astfel de studii de fac deja în aproape toate școlile la ora actuală. Altfel bullyingul este ca o gripă socială care face victime zilnic și noi, oamenii mari, nu prea știm de comportamentul acestora și nu știm cum să intervenim.

Fiind printre elevi, de peste 30 de ani, am observat cum comportamentul agresiv reduce la tăcere orice încercare de mediere a conflictului între elevi. Din acest motiv, asigurarea copiilor de susținerea noastră, a profesorilor cât și a părinților în cazuri de violență între aceștia, este crucială în eradicarea situațiilor de bullying.

Bibliografie

https://ro.wikipedia.org/wiki/Bullying

https://www.rador.ro/2024/01/21

https://www.salvaticopiii.ro

https://www.medicinenet.com/bullying/article.htm

https://www.verywellfamily.com/bullying-impact-4157338

https://www.academia.edu /,Prevenirea şi combaterea violenţei în şcoală – Ghid practic pentru directori şi cadre didactice, 2006

185

STRATEGII EFICIENTE DE COMBATERE A COMPORTAMENTULUI ASOCIAT

BULLYINGULUI LA COPIII DE VÂRSTĂ ȘCOLARĂ MICĂ

EFFECTIVE STRATEGIES TO COMBAT THE BEHAVIOR ASSOCIATED WITH

BULLYING IN EARLY SCHOOL-AGE CHILDREN

LIȚĂ Andreea-Monica,

Profesor învățământ primar

Școala Gimnazială nr.1 Ciorogârla, județul Ilfov, țara România

Doctorand, UPS ,,Ion Creangă’’din Chișinău, Republica Moldova.

LIȚĂ Andreea-Monica,

Primary education teacher

Secondary School number 1, Ciorogârla, Ilfov, România

PhD student, SPU ,,Ion Creangă’’from Chisinau, Republic Of Moldova.

E-mail: litamonica@yahoo.ro

ID ORCID: 0009-0001-8946-0892

REZUMAT

În acest articol am prezentat aspecte caracteristice comportamentului asociat bullyingului la copiii de vârstă școlară mică, precum și diferite strategii de intervenție și prevenire a acestui comportament.

Bullyingul prezintă o problemă cu care se confruntă multe state ale lumii, statisticile europene plasând țara noastră pe primele locuri în privința incidenței agresiunilor manifestate prin toate formele sale. Bullyingul în școli reprezintă un fenomen îngrijorător cu impact negativ, una dintre cele mai mari amenințări la adresa dezvoltării educaționale și personale a copiilor. Victimele agresiunilor provin din toate categoriile sociale, din fiecare școală, loc de joacă și platformă online. Evoluția periculoasă a fenomenului bullying din ultimele decenii a atras din ce în ce mai mult atenția publică, a părinților, educatorilor, inclusiv a specialiștilor și cercetătorilor din domeniul sănătății mintale. Faptul că bullyingul ilustrează o formă unică și complexă de agresiune interpersonală necesită implementarea anumitor strategii de recunoaștere, intervenție și prevenire a acestui comportament. Este absolut necesar ca programele de prevenire a hărțuirii utilizate să dea dovadă

de eficiență, să reprezinte un răspuns la nevoile autentice ale copiilor, pe de o parte, și la nevoile cadrelor didactice, pe de altă parte, de a avea un cadru metodologic eficient pentru o mai bună înțelegere a fenomenului. Chiar dacă nu există o soluție magică împotriva bullyingului, putem combate acest fenomen printr-o gamă de inițiative și instrumente și, mai ales adoptând o multitudine de strategii pro-active, rezultatul fiind asigurarea unui climat educațional pozitiv, precum și dezvoltarea armonioasă fizică și psihică a copiilor.

Cuvinte cheie: bullying, școală, strategii, copii, profesor.

186

ABSTRACT

In this article I have presented characteristic aspects of the behavior associated with bullying in children of young school age, as well as different strategies for intervention and prevention of this behavior.

Bullying presents a problem faced by many states of the world, European statistics placing our country in the first places regarding the incidence of aggression manifested in all its forms. Bullying in schools is a worrying phenomenon with a negative impact, one of the biggest threats to the educational and personal development of children. Victims of bullying come from all walks of life, from every school, playground and online platform. The dangerous evolution of the bullying phenomenon in recent decades has increasingly attracted the attention of the public, parents, educators, including specialists and researchers in the field of mental health. The fact that bullying illustrates a unique and complex form of interpersonal aggression requires the implementation of certain strategies to recognize, intervene and prevent this behavior. It is absolutely necessary that the bullying prevention programs used show efficiency, represent a response to the authentic needs of children, on the one hand, and to the needs of teachers, on the other hand, to have an effective methodological framework for a better understanding of the phenomenon. Even if there is no magic solution against bullying, we can combat this phenomenon through a range of initiatives and tools and especially by adopting a multitude of pro-active strategies, the result being the provision of a positive educational climate, as well as the harmonious physical and mental development of the children.

Key words: bullying, school, strategies, children, teacher.

Bullyingul reprezintă un tipar de obiceiuri agresive ce se realizează în mod repetat și intenționat de către o persoană sau un grup cu scopul de a agresa fizic, verbal sau emoțional o altă persoană sau un grup de persoane, acestea aflându-se în incapacitatea de a se apăra.

Bullyingul în școli reprezintă un fenomen îngrijorător cu impact negativ, o amenințare deosebită

la adresa dezvoltării educaționale și personale a copiilor.

Bullyingul poate lua următoarele forme:



Bullying fizic (lovire, distrugerea anumitor obiecte personale);



Bullying verbal (insulte, amenințări, șantaj);



Bullying relațional/indirect (răspândirea unor zvonuri negative, excluderea socială, ignorarea);



Bullying cibernetic/cyberbullying (ce se realizează prin intermediul telefoanelor mobile și al internetului).

Motivele acestor comportamente distructive pot fi: obținerea unui anumit statut social, bucuria de a fi în centrul atenției, menținerea puterii și a controlului.

Victimele agresiunilor provin din toate categoriile sociale, din fiecare școală, loc de joacă sau platformă online. Copiii vulnerabili la bullying sunt copiii cu dizabilități fizice, intelectuale, senzoriale, emoționale și de dezvoltare, copiii izolați social, obezi/ supraponderali sau subponderali, copiii timizi, precauți, anxioși, copiii care nu dețin anumite abilități sociale(legarea de prietenii, reglarea emoțiilor, relația asertivă la provocare, lipsa de popularitate în grupul de colegi) și nu în ultimul rând, copiii cu o stimă de sine scăzută.

De cealaltă parte, copiii succeptibili de a-i intimida, agresa pe ceilalți sunt copiii care dețin o putere socială mai mare, cărora le place să domine, sunt mai puțin implicați la școală, nu le pasă de sentimentele celorlalți, sunt copii frustrați, agresivi, au probleme în familie, nu respectă reguli.

Într-un act de bullying sunt implicați: agresorul (care dorește să domine), victima (covârșită de teamă și rușine) și martorii(cei care iau parte la actul de bullying-martori spectatori/martori apărători) .

Autoarea Alina Dumitru și colaboratorii [1, p.22] identifică consecințele bullyingului astfel; o

La nivel psihologic( stima de sine scăzută, vinovăție, depresie, anxietate ori frică, gânduri de autovătămare, sentimente de inutilitate, apariția unei atitudini negative și lipsa motivației față de școală); 187

o

La nivel social(lipsa prietenilor, dispariția abilităților de rezolvare a problemelor, dispariția interesului de a comunica cu celelalte persoane);

o

La nivel comportamental(pierderea/distrugerea anumitor obiecte vestimentare sau personale, creșterea/lipsa apetitului, automutilarea, fuga de acasă, apariția unui comportament violent, criminalitatea);

o

La nivel somatic(apariția unor tulburări digestive sau ale somnului, apariția unor dureri de cap, de stomac înainte de a pleca la școală, apariția unor vânătăi sau traumatisme inexplicabile).

În cazul în care nu se intervine, consecințele bullyingului asupra agresorului se pot continua cu episoade de violență pe o perioadă îndelungată.

Martorii, în funcție de rolul ocupat, pot dezvolta un comportoment activ sau pasiv față de diferite situații sociale. Unii vor deveni aliați și vor încerca să oprească, să medieze, să intervină atunci când observă

un act de bullying, iar alții vor alege(din teamă) să nu intervină.

Bullyingul prezintă o problemă cu care se confruntă multe state ale lumii, statisticile europene plasând țara noastră pe primele locuri în privința incidenței agresiunilor manifestate prin toate formele sale.

Faptul că bullyingul ilustrează o formă unică și complexă de agresiune interpersonală necesită

implementarea anumitor strategii de recunoaștere, intervenție și prevenire a acestui tip de comportament.

În viziunea autorului Peter K. Smith [7, p.p.71-72], familia deține alături de profesori și colegii de școală un rol deosebit de important în recunoașterea, oprirea și prevenirea comportamentului de tip bullying. Părinții trebuie să le ofere copiilor un mediu armonios, dar și sigur, fiind absolut necesar să acorde o atenție deosebită la apariția semnelor de implicare în bullying, să încurajeze copilul la discuții sincere și deschise și nu în ultimul rând, să se conecteze constructiv cu școala și cu programele antibullying pe care aceasta le desfășoară. Mediul familial general este deosebit de important și atunci când evaluăm rolul pe care îl pot avea frații, fie cu scopul de a susține copilul agresat, fie în amplificarea situației. Fratele poate reprezenta o sursă de ajutor, fie direct, dacă învață în aceeași școală, fie prin oferirea sprijinului necesar în mediul de acasă.

La școală, colegii pot avea un rol de susținere, ei reprezentând un factor de protecție semnificativ împotriva agresiunii. Ajutorul de la egal la egal, între colegi, servește la experiența, pregătirea și iscusința elevilor într-un procedeu planificat și organizat. Acesta poate fi aplicat pentru o diversitate de scopuri, însă, unul comun este acela de a limita comportamentul asociat bullyingului și de a acorda susținere victimelor.

Autoarea Roxana A. Rusu [6 ,p.30] afirmă în lucrarea sa ideea conform căreia condiția ce stă la baza combaterii comportamentului asociat bullyingului școlar este ilustrată de dorința adultului de a se implica, fie că este vorba despre învățător, educator, profesor dirigente sau profesor la clasa respectivă.

Cadrul didactic deține un rol cheie în viața elevilor și este în mod normal, cel care se implică îndeosebi în acest proces, recunoscând semnele bullyingului la școală. Este absolut necesar ca acesta să îi stimuleze și pe ceilalți participanți implicați în procesul educativ să coopereze(elevi, consilieri școlari, profesori, părinți).

În accepțiunea autoarei Florence Millot [4,p.17], anumite cadre didactice dețin capacitatea de a stabili diferite limite și de a acționa în mod natural, utilizând atitudinea potrivită în cazurile de bullying.

Totuși , există și cazuri în care profesorii nu au învățat cum să abordeze copiii agresori. Mulți profesori au tendința de a subaprecia situația, fie datorită faptului că nu știu ce ar trebui să facă, sau cum să reacționeze, nefiind instruiți, fie pentru că nu intuiesc cât de serioasă este situația. Din fericire, evoluția periculoasă a fenomenului bullying din ultimele decenii a atras din ce în ce mai mult atenția publică, a părinților, educatorilor, inclusiv a specialiștilor și cercetătorilor din domeniul sănătății mentale, statul devenind mult mai preocupat , elaborându-se, astfel, tot mai multe inițiative private. Autoarea susține ideea conform căreia modul în care profesorii pot gestiona situațiile de tip bullying reprezintă o artă care poate fi învățată.

În acord cu Romița B. Iucu și M.Manolescu [2,p.p.185-186], climatul educațional favorabil în clasa de elevi este absolut necesar, deoarece influențează relațiile sociale din clasă, comportamentul elevilor în 188

diferite situații școlare și extrașcolare, tipul de autoritate exercitat, dar și gradul de încredere și neîncredere între cadrul didactic și elevi. Psihologic, climatul reprezintă un set de particularități de ordin emoțional și mental, ce deosebește un colectiv de elevi față de altul, oglindindu-se în relațiile reciproce ale membrilor clasei respective. Este ideal să tindem către existența unui climat deschis, climat caracterizat prin cooperare, respect reciproc, aprecieri sincere, scopul fiind dezvoltarea colectivului de elevi. Dacă atmosfera, moralul și starea afectivă a clasei de elevi sunt pozitive, atunci comportamentul de tip bullying poate fi prevenit.

Instruirea și menținerea unui mediu în care bullyingul nu este îngăduit, dezbaterile privind subiect și desfășurarea diferitelor activități în mod repetat, care să aducă în atenția elevilor pericolele legate de violență, îi vor influența pe cei ispitiți să agreseze printr-un comportament de tip bullying ca mai întâi să

chibzuiască și să poată reveni asupra hotărârii luate.

În viziunea autoarei Claudia Florina Pop [5, p.p.82-83], strategiile eficiente de stimulare a situațiilor de tip bullying din cadrul școlii sunt diverse și urmăresc cu precădere anumite metode, procedee sau anumite tehnici de comunicare. Dintre acestea amintim:



Utilizarea anumitor componente de conținut, componente care pot fi tratate în moduri diferite;



Rezolvarea unor conflicte de natură interpersonală prin valorizarea jocurilor de rol;



Punerea în valoare a muncii prin colaborare;



Plasarea elevilor în echipe diferite(în funcție de comportament:pro, contra, nehotărât, echidistant ș.a.), dezvoltându-se astfel poziții față în față/competitive;



Stimularea disputelor sociocognitive.

Dintre consecințele favorabile ale strategiilor de stimulare a conflictelor asupra climatului din clasa de elevi menționăm: comunicarea(elevii vor învăța să constate, să comunice cu grijă ceea ce au de spus, să

îi asculte cu atenție pe ceilalți), toleranța(elevii vor învăța să respecte și să fructifice diferențele dintre persoane, să-și sesizeze propriile prejudecăți și modalitățile în care aceștia acționează), cooperarea(elevii vor învăța să lucreze unii cu ceilalți, să capete încredere și să-și descopere unii altora preocupările), manifestarea emoțională pozitivă( elevii vor învăța sa-și declare sentimentele, de pildă supărarea ori nemulțumirea, în maniere pașnice și nedistructive, astfel învățând sa se autocontroleze), rezolvarea conflictelor(elevii vor dezvolta capacitatea de a reacționa într-o situație conflictuală).

Parafrazând-o pe E. Țărnă [8,p.p.238-240], comunicarea interpersonală reprezintă o formă sigură, rapidă și practică pe care se pot clădi relații interpersonale temeinice și durabile. Este necesar ca un cadru didactic să dezvolte abilități de comunicare prin empatie, să folosească întrebări deschise, să evite crearea unei atmosfere jenante/incommode, să evite orice fel de etichetări, , feedbackul negatv, comentarii sarcastice, să utilizeze sfaturi pozitive și să asculte activ interlocutorul. În acest sens, autoarea

[ibidem,p.p.351-352] propune în vederea gestionării situațiilor de criză utilizarea anumitor tehnici și strategii specifice de comunicare. Strategiile reprezintă o dirijare a controlului emițătorului către informare și către convingere. În proiectarea acestora este necesar să fie luate în considerare toate tipurile de comunicare posibile și potrivite în situațiile apărute. Autoarea afirmă ideea conform căreia aptitudinile de comunicare pot fi îmbunătățite prin intermediul anumitor tehnici de sugestie. Sugestiile ilustrează o latură

majoră a unui proces persuasiv ori de influență din cadrul relațiilor interpersonale și de grup. Acestea înfățișează cea mai ușoară formă de comunicare, cu potențialitatea de modificare atitudinală. Manipularea prin sugestii se desfășoară solicitând emoțiile, sentimentele de vinovăție față de diferite situații, dorințe personale. În cazul situațiilor conflictuale interpersonale, comunicarea asertivă reprezintă o modalitate eficientă de adaptare.

O strategie eficientă utilizată cu scopul de a reduce fenomenul bullying în cadrul școlii este prezentată de către K.S. Mitghell și J.L.Freitag [3,p.990] în lucrarea acestora, demonstrând o abordare restaurativă, o metodă nonformală, și anume Teatrul Forum. Aceasta permite un grad ridicat de empatie și implicare, vizând înțelegerea motivelor care dau naștere comportamentelor abuzive și a modului în care pot 189

fi prevenite și combătute mai eficient. Teatrul Forum reprezintă o formă de teatru ce oferă curaj elevilor să

se exprime, sa ia atitudine, iar la final , să obțină mijloace care sa îi ajute să chestioneze, să respingă și să

învingă abuzurile. Teatrul Forum precum și pedagogia critică, la nivel social urmăresc reechilibrarea balanței de putere dintre cei care o dețin și cei slabi.

Peter K.Smith [ibidem ,p.p.78-79] prezintă informații în legătură cu politicile antibullying din țări precum Anglia, care deține o procedură legală conform căreia școala să-și întocmească politica privind încurajarea unui comportament corect și prevenirea tuturor comportamentelor de tip bullying în rândul elevilor. Prevederile antibullying se pot regăsi într-un regulament general sau pot alcătui un act separat.

Acest document trebuie să precizeze ce se înțelege prin bullying, măsurile preventive și ce proceduri ar trebui urmate în cazul în care se va întâmpla agresiunea.

În acord cu cele menționate, vom prezenta următoarele politici antibullying din cadrul școlii ca fiind deosebit de eficiente: oferirea unor materiale și a unor lecții elevilor cu scopul de a preveni bullyingul, acordarea de asistență și formare pentru profesori în vederea eficientizării acțiunilor acestora, înființarea consiliilor școlare care includ comitete antibullying ce transmit oportunități pentru feedback, prin intermediul cărora se poate auzi vocea elevilor alături de implementarea la nivel de școală a unor programe antibullying. În privința implementării politicilor școlare privind bullyingul și gestionarea incidentelor, putem afirma faptul că în prima linie se află cadrele didactice.

Autorul ne amintește despre cercetările din Programul Olweus din Norvegia, program de prevenire a bullyingului, cât și despre proiectul Kiva din Finlanda. Aceste programe includ ca parte a demersului formarea specifică a cadrelor didactice. Profesorii trebuie să conștientizeze, să acorde o atenție deosebită și nu în ultimul rând să pună accent pe comunicarea despre bullying, dar și pe percepția generală a elevilor asupra comportamentului unui cadru didactic față de bullying. Se dorește ca profesorii să conducă prin exemplu, să influențeze relații favorabile.

O altă abordare a problemelor asociate bullyingului este cea în care activitățile utilizate în clasă să

aibă ca rezultat sensibilizarea, dezvoltarea abilităților sociale și emoționale, empatia și asertivitatea față de agresiuni. Activitățile pot fi: citirea de povești sau poezii despre bullying, vizionarea unor piese, videoclipuri, filme despre comportamentul agresiv din cadrul școlilor și despre siguranța online, scrierea și interpretarea propriei piese, dezbateri împreună cu elevii mai mari. S-a dovedit că desfășurarea acestor tipuri de activități are efecte pozitive asupra comportamentului, însă ele trebuie să fie susținute de o luptă

permanentă și de o politică antibullying bine organizată.

La cele prezentate mai sus, autoarea Roxana A. Rusu [ibidem ,p.p.61-65] a mai propus ca activitate ce are ca scop combaterea bullyingului la clasă, desfășurarea unui cerc al încrederii. Acestei activități i se vor dedica zece minute pe zi, timp în care elevii vor discuta despre orice îi deranjează, pot aduce la cunoștință diferite probleme sau pot solicita sfaturi. Important este faptul că, aceștia nu vor fi certați sau pedepsiți, iar atitudinea nu se cere a fi formală. Rolul profesorului va fi de moderator. Cercul încrederii oferă ocazia de a clarifica aspecte ce țin de problemele clasei, probleme individuale, dar și posibilitatea de a învăța ce înseamnă respectul față de ceilalți. Totodată, autoarea propune și instalarea în clasă a unei cutii pentru destăinuiri anonime, oferind oportunitatea elevilor timizi și temători de a comunica în scris atunci când se află în situații dificile, situații în care aceștia nu găsesc o rezolvare și nu îndrăznesc să ceară ajutor direct. Astfel, profesorul va avea ocazia să-i ajute pe acești elevi rezolvând problemele într-un mod cât mai blând și mai rapid.

Signe Whitson [9,p.204] amintește în lucrarea sa că măsura cea mai des utilizată în Statele Unite este politica de toleranță zero. Aceasta este o măsură având la bază instituirea pedepselor predeterminate, măsuri utilizate atunci când regulile instituției sunt încălcate. Aplicarea acestei politici de toleranță zero poate, de multe ori, înrăutăți situația. Studiile cercetătorilor au demonstrat faptul că îndepărtarea de școli a agresorilor va avea ca rezultat nu scăderea abaterilor disciplinare, ci din contră, înmulțirea acestora, dar și exmatricularea copiilor care agresează. Dacă cel mai bun ajutor pe care îl putem asigura copiilor are la bază

190

stabilirea anumitor conexiuni puternice, atunci întreruperea acestor relații prin utilizarea politicilor de toleranță zero și exmatricularea, nu vor face altceva decât să provoace sentimente mult mai puternice de rătăcire, diferite probleme legate de evoluție , care vor alimenta comportamentul de tip bullying.

În acest sens, autorul [ibidem,p.p.224-233] propune anumite strategii practice, pe care școlile le pot aplica:

-organizarea anumitor sondaje (la început de an școlar, la mijlocul și la sfârșitul acestuia) care au ca scop măsurarea evoluției și ajustarea intervențiilor în funcție de rezultate. Întrebările ar trebui să se refere la următoarele probleme: unde, când și cât de des au loc agresiunile, dacă cunosc colegi sau adulți pe care se pot baza, dacă școala se ridică la nivelul valorilor declarate, dacă elevii dau semne de anxietate, depresie, nesiguranță, singurătate. Sondajele se vor realiza sub formă de anonimat;

-școala trebuie să inființeze un grup compus din profesori, administratori, elevi și părinți în vederea realizării unei analize și întocmirii unui program de acțiune;

-prezentarea și discutarea rezultatelor cu întreaga comunitate școlară;

-organizarea unor evenimente la nivelul întregii școli, în cadrul cărora să se discute despre bullying;

-organizarea anumitor întâlniri cu părinții și elevii , în cadrul cărora să fie informați foarte bine cu privire la bullying, să discute despre felul cum poate fi stopat;

-încurajarea inițiativelor conduse de elevi(realizarea unor petiții, angajamente, marșuri în vederea conștientizării fenomenului bullying).

Cu toții știm că majoritatea agresiunilor se desfășoară în afara clasei : pe holurile școlii, în curtea școlii, sala de mese, vestiar, terenul de joacă, baie și în mediul online. O strategie eficientă este sporirea prezenței adulților în aceste locuri, cu scopul de a-i supraveghea mult mai bine pe elevi în fiecare moment al zilei (profesori foarte atenți plasați în curtea școlii, pe culoare, pe terenul de joacă, la cantină).

În acest fel, ocaziile agresorilor de a acționa se vor reduce și totodată se vor stabilii relații de încredere între profesori și elevi, elevii înțelegând că adulții se află în jurul lor pentru a-i proteja și pentru a se simți în siguranță.

În concuzie, este absolut necesar ca programele de prevenire a hărțuirii utilizate în școli să dea dovadă de eficiență, să reprezinte un răspuns la nevoile autentice ale copiilor, pe de o parte, și la nevoile cadrelor didactice, pe de altă parte, spre un cadru metodologic eficient pentru o mai bună înțelegere a fenomenului. Chiar dacă nu există o soluție magică împotriva bullyingului, putem combate acest fenomen printr-o gamă de inițiative și instrumente și, mai ales, adoptând o multitudine de strategii pro-active, rezultatul fiind asigurarea unui climat educațional pozitiv, precum și dezvoltarea armonioasă, fizică și psihică a copiilor.

Bibliografie:

1.

Dumitru A.-C.,Pagu D.,Petrea C.,Chiroiu G. Bullying?Recunoaște și fă o schimbare.

București: M.M.Progresiv Distribution SRL, 2020.76p.22p. ISBN:978-973-0-32987-2

2.

Iucu Romiță B.,Manolescu Marin. Pedagogie: Editura Fundației Culturale,,Dimitrie Bolintineanu”, 2001. 336p.II.185-186 p.p.ISBN:973-98606-1-4

3.

Mitchell.K.S.,Freitag J.L. Forum theatre for bystanders:A new model for gender violence prevention.Violence Against Women, 2011.17(8)990p.

4.

Millot F. Bullyingul școlar: protejează, identifică, rezolvă. Traducere din limba franceză: Gregoria Petrea: Gama, Iași, 2022. 17p.ISBN:978-606-056-364-8

5.

Pop Claudia Florina Metode și tehnici de comunicare în mediul educațional: Cluj-Napoca.Presa Universitară Clujeană, 2021. 82-83p.p.ISBN:978-606-37-1156-5

191

6.

Rusu R.A. Cum combat Bullyingul?: noțiuni psihopedagogice pentru combaterea agresivității din școli, București: Integral, 2022.30p.,61-65p.p. ISBN: 978-606-992-642-0

7.

Smith, Peter K. Bullying: Psihologia bullying-ului școlar. Traducere din limba engleză: Nicoleta Dascălu. București: Prior, 2021. 40-41p.p.,111p. ISBN: 978-606-9666-22-7

8.

Țărnă, E. Bazele comunicării. Ediția a II-a.Chișinău: Prut Internațional, 2017. 238-240

p. p.,351-352p.p.ISBN: 978-9975-54-355-2

9.

Whitson S. Stop Bullying: 8 strategii eficiente pentru părinți și profesori de recunoaștere, oprire și prevenire a comportamentului agresiv. Traducere din limba engleză: Sorin Moisescu. Ed. a 2-a .

București: Herald, 2022. 204p.,224-233p.p. ISBN: 978-973-111-930-4

192

PREVENIREA ȘI COMBATEREA FENOMENULUI BULLYING ÎN

ORGANIZAȚIILE ȘCOLARE

PREVENTING AND COMBATING THE PHENOMENON OF BULLYING IN

SCHOOL ORGANIZATIONS

POIANĂ ROXANA-SILVIA,

PROFESOR

REZUMAT

Oglindit sub variate forme, fizic, verbal, social și chiar online, fenomenul bullying în organizațiile școlare reprezintă categoric o amenințare pentru întreg efortul educațional. Persoana care se ascunde sub masca agresorului este de obicei irascibilă, incapabilă de autocontrol, vindicativă și inflexibilă. La polul opus, se află victima, mărturie a vulnerabilității, fire tăcută, solitară, nesigură, oscilând între victima supusă

și cea provocatoare. Pentru a se acționa eficient în scopul prevenirii acțiunilor de bullying este nevoie de un efort de echipă eșalonat pe mai multe niveluri care să se întrepătrundă armonios: individual, familial, școlar, la nivelul clasei de elevi, relaționare și chiar curriculare, făcându-se apel către toate organizațiile civile și profesionale, companiile care sunt într-o relație eternă cu școala și elevii și chiar serviciile sociale și organizațiile responsabile cu sănătatea sau infracțiunile.

ABSTRACT

Reflected in various forms, physically, verbally, socially, and even online, the phenomenon of bullying in school organizations unequivocally represents a threat to the entire educational effort. The person hiding behind the mask of the aggressor is usually irritable, unable to control themselves, vindictive, and inflexible. On the opposite end lies the victim, a testament to vulnerability, typically quiet, solitary, insecure, oscillating between the submissive and provocative victim roles. To efficiently address and prevent bullying actions, a team effort is required, structured across multiple levels that seamlessly intertwine: individual, familial, school-wide, within the student body, relational, and even curricular. This necessitates reaching out to all civil and professional organizations, companies in an enduring relationship with schools and students, as well as social services and organizations responsible for health or criminal matters.

1.

Introducere

Fenomenul bullying este un fenomen omniprezent în dinamica elevilor, agresiunile fiind adesea mascate. Categoric, acest fenomen reprezintă o reală amenințare pentru educația și dezvoltarea personală a copiilor. Din păcate, bullyingul nu este o particularitate singulară, ci devine o strategie socială în școală.

Alarmant, 25% dintre cadrele didactice nu recunosc nicio problemă în ceea ce privește comportamentul de bullying sau umilire între elevi. 60% dintre elevi afirmă că intervenția adulților este rară și nefondată, ba chiar se tem că prin afirmațiile lor, vor fi victime ale bullyingului și mai mult în viitor.

2.

Conceptul de bullying

Anul 1978 aduce prin Dan Olweus pentru prima dată în literatura de specialitate definiția fenomenului de bullying, caracterizând cu acest tip de comportament situația în care o persoană sau un grup 193

produce intenționat rău unei alte persoane, victima fiind supusă unor acțiuni agresive, de persecuție, bullying repetat și pe o perioadă lungă de timp.

Olweus distinge între: „joc aspru”, „luptă reală” și „bullying”. În jocul aspru, copiii sunt prietenoși, există un echilibru relativ de putere în relațiile lor, nu este prezentă nicio intenție de a face rău, iar dispoziția este „prietenoasă, pozitivă și reciprocă”. Lupta reală aparține copiilor între care nu există prietenie, dar există un echilibru al forțelor, iar această situație este caracterizată de comportament spontan și nerepetat, dar este prezentă intenția de a face rău, starea de spirit fiind negativă, tensionată și agresivă.

Astfel, bullyingul include trei elemente cheie care eternizează rănirea celorlalți fără remușcări, milă

sau regret, ci satisfacție lăuntrică: intenția de a face rău, dezechilibru de putere și repetitivitatea amenințărilor sau acțiunilor agresive.

3.

Actorii bullyingului în mediul școlar

Participanții la acțiunile de bullying sunt: agresorul, victima și observatorul. Paradoxal, agresorul și victima nu sunt două grupuri diferite, ci se poate vorbi de o suprapunere între ele, în sensul că elevii cu o agresivitate mai mare pot fi agresori, dar pot fi și victime în egală măsură.

Victima bullyingului răspunde agresiv la victimizare, adică el însuși începe să abuzeze alții. În literatură, acest rol este denumit „bully/victim” sau „bully reactiv”. Unii cercetători vorbesc direct despre un „continuu agresor-victimă”, referindu-se la faptul că victima care nu agresează niciodată pe alții în niciun fel este mai rară. „Continuu” se referă la o alternanță între două roluri și include continuitatea și schimbarea pe care acest actor le menține în seria de evenimente de bullying.

Bully-ul își dorește să aibă o audiență; prin urmare, în 80-85% din incidentele de bullying, sunt prezenți și alți actori. Evenimentul de bullying poate fi înțeles și ca o demonstrație a puterii agresorului, un ritual repetat, al cărui scop este de a ridica conștientizarea relațiilor de putere și de a le întări în mod repetat în comunitate. Martorii se află într-o poziție cheie: ei sunt cei care ar putea opri abuzorul dacă îi transmit că nu recunosc puterea lui și nu aprobă acțiunile sale. Dar majoritatea martorilor la bullying se comportă

într-un mod care perpetuează în loc să prevină: 20-30% dintre cei prezenți susțin agresorul, 25-53% sunt neutri, nu participă în niciun fel la evenimente, iar doar 17-25% sunt cei care protejează într-un fel victima.

Un copil nesigur ar putea să se teamă că și el va deveni victimă.

4.

Cauzele bullyingului

Bullyingul are cauze la nivel individual, familial, de grup, școlar și social. Prin urmare, nu există o singură cauză a bullyingului, ci toți acești factori care duc la riscul ca un copil sau un tânăr să devină un agresor. Comportamentele agresive sunt legate de alte comportamente problematice, inclusiv vandalizarea, luptele, consumul de alcool, absenteismul școlar, abandonul școlar și alte comportamente antisociale. Atât agresorii, cât și victimele au o adaptabilitate psihosocială semnificativ mai slabă. Diverse probleme școlare și consumul mai frecvent de droguri sunt mai tipice pentru victimele bullyingului. Bully-ii au un risc mai mare de comportamente care dăunează sănătății, cum ar fi fumatul, consumul excesiv de alcool sau alte comportamente riscante. În unele țări și regiuni, victimizarea este legată de bunăstarea familiei, copiii din familii mai bogate având un risc mult mai mic de a deveni victime ale bullyingului din partea colegilor.

5.

Consecințe pe termen lung și scurt

Cercetătorii au descoperit existența unei legături între suferința cauzată de bullying și anumite tulburări psihologice și sociale: depresie, singurătate, anxietate generală și socială, ajungând până la tentative de sinucidere sau chiar sinucidere.

Studenții - victime ale bullyingului - sunt mai marginalizați, mai slabi, mai predispuși să fumeze și să consume alcool. Agresorii sunt mai predispuși să bea, să fumeze și să consume droguri, și au mai multe șanse să aducă o armă la școală decât victimele sau alți colegi.

194

Bullyingul afectează negativ dezvoltarea personalității elevilor, reducându-le stima de sine, socializarea; le poate provoca simptome psihosomatice (dureri de cap, probleme de somn, dureri de stomac, enurezis, oboseală, alte tulburări ale funcționalității organelor, inclusiv sistemul nervos) și diverse afecțiuni; îi poate afecta psihologic, devin sensibili, își pierd autocontrolul, se simt neputincioși și comportamental, încetează să participe la cursuri, le este perturbată atenția.

„Copiii agresivi sunt în mare risc de a deveni adulți agresivi care se angajează în violență fizică și comportament criminal”.

6.

Metode și strategii de prevenire a bullyingului

Bullyingul este un fenomen complex care include situația individuală și familială a elevului, atmosfera, condițiile, precum și mediul social mai larg al școlii, având ca scop un climat școlar favorabil, un mediu de învățare inspirant, de supraveghere, implicarea părinților, rolul de a ajuta colegii.

În ultimele decenii, au fost dezvoltate numeroase programe de prevenire și intervenție împotriva bullyingului în întreaga lume. Cu toate că Olweus a raportat că programul său de intervenție a redus incidența bullyingului în școli cu 50%, acest rezultat nu a fost repetat.

Dezvoltarea abilităților sociale ale adolescenților este importantă pe tot parcursul procesului educațional, deoarece aceștia își dobândesc în primul rând abilitățile sociale în familie, apoi le dezvoltă la școală și în societate, iar astfel comportamentele lor inacceptabile, nepotrivite sau intolerabile vor fi prevenite.

6.1.

Nivel individual

Pentru a crea relații prietenoase și plăcute cu colegii, este important ca un adolescent să poată iniția comunicarea, să asculte interlocutorul său, să știe cum să împărtășească cu ceilalți și să poată controla emoțiile sale negative.

Metodele de prevenire a bullyingului la nivel individual sunt următoarele:

- Identificarea și asistarea elevilor implicați, precum și a cauzelor manifestărilor de bullying, prin consultarea elevilor, profesorilor, personalului specializat (psihologi, asistenți sociali) și a părinților/rudeniei;

- Dezvoltarea și implementarea programelor de asistență individualizată în situațiile de bullying între elevi (agresori sau victime), cu scopul de a ghida elevii să dobândească cunoștințe despre formarea atitudinilor negative față de bullying, dezvoltarea toleranței, responsabilitatea față de comportamentul lor și consecințele comportamentului inadecvat asupra altora (colegi, profesori, părinți, prieteni, etc.); prevenirea apariției stărilor afective negative (resentiment, suspiciune excesivă, iritabilitate, ostilitate, negativism);

- Implicarea elevilor care săvârșesc repetat acte de violență fizică sau psihologică în programe de asistență desfășurate în parteneriat cu alte instituții specializate: Poliție, Direcția Generală de Asistență

Socială și Protecția Copilului (DGASPC), Biserică, alte organizații specializate în programe pentru protecția și educarea copiilor și tinerilor;

- Valorificarea intereselor, abilităților și capacităților elevilor expuși riscului de comportament de bullying, în activități școlare și extracurriculare (sport, arte etc.);

- Responsabilizarea elevilor care se comportă violent prin aplicarea de măsuri de intervenție cu potențial educațional și formativ; evitarea concentrării exclusiv asupra sancțiunii și eliminarea din practica educațională a unor sancțiuni care contravin principiilor pedagogice (de exemplu: sancționarea comportamentului violent prin note, repetare, excludere etc.);

- Încurajarea elevilor să se comporte conform normelor morale stabilite în societate.

195

6.2. Nivelul social

Responsabilitatea este un factor foarte important în prevenirea bullyingului la nivelul societății.

Degradarea familiei, distrugerea spiritului comunitar, lipsa responsabilității publice față de comportamentul fiecărui cetățean duc la creșterea proporției populației tinere care depășește valorile normelor sociale.

Programul Antibullying OLWEUS este cel mai recunoscut program antibullying, inițiat de D.

Olweus în 1983 în Norvegia. Obiectivele sale sunt: înțelegerea fenomenului, implicarea activă a părinților și a profesorilor în programul țintit, elaborarea unor reguli clare îndreptate împotriva bullyingului în școli, sprijinirea și apărarea victimelor bullyingului. Ideile de bază ale programului au fost preluate în mai multe țări (Austria, Suedia, Finlanda, Germania, Islanda, etc.). În Portugalia și Anglia există programe similare –

„Programul Școlilor Sigure”, în Suedia – „Farstal”, în Olanda – „Școala Pașnică” etc.

Proiectul European Antibullying Network (EAN), desfășurat în mai multe țări, s-a concentrat pe principiile Convenției Națiunilor Unite privind Drepturile Copilului, declarând că bullyingul și violența în școală sunt probleme de încălcare a drepturilor copiilor.

În România, legislația specifică este Legea nr. 221/18 noiembrie 2019 pentru modificarea și completarea Legii Educației Naționale nr. 1/2011, care prevede combaterea bullyingului în instituțiile de învățământ, dar și Legea nr. 272/21 iunie 2004 privind protecția și promovarea drepturilor copilului.

Regulile metodologice de aplicare din 27 mai 2020 a Legii 221/2019 stabilesc că fiecare unitate educațională trebuie să introducă obiectivul „școală cu toleranță zero față de violență” în Regulamentul de Ordine Interioară, trebuie creat un grup de acțiune antibullying și să se implementeze un plan bazat pe următoarele: activități de informare și conștientizare asupra fenomenului bullyingului; proceduri de intervenție în situațiile de bullying; mobilizarea personalului didactic în privința intervenției imediate în situațiile de bullying raportate sau identificate; organizarea de activități precum: forumuri, teatru, concursuri, etc., având ca scop încurajarea respectării misiunii și valorilor școlii declarate; activități de evaluare a impactului acțiunilor incluse în planul antibullying și eficacitatea grupului de acțiune.

Poliția Școlară de Siguranță a fost înființată prin Ordinul MAI nr. 1842/8 septembrie 2020, la nivelul Inspectoratului General al Poliției Române, implicând ordinea publică, circulația, antidrogul, localul, jandarmii, psihologii. Această instituție se ocupă cu prevenirea și combaterea bullyingului în școli, traficul de droguri în școli, dar poate interveni și în cazuri de violență familială.

În 2017, a fost lansată Campania Națională Strategică de Conștientizare, Prevenire și Combatere a Bullyingului, în cadrul căreia, în octombrie 2022, a fost lansată aplicația „Educație fără bullying”, singura aplicație care ajută la prevenirea și combaterea bullyingului în România; este creată de specialiștii care au lucrat la Legea de Prevenire a Bullyingului în unitățile de învățământ preuniversitar.

- Oferă acces facil la legislația împotriva bullyingului;

- Este destinată atât elevilor, cât și profesorilor și părinților;

- Poate fi descărcată gratuit din Google Play sau App Store;

- Păstrează anonimitatea utilizatorului;

- Este foarte ușor de utilizat;

- Ajută utilizatorul să contacteze direct instituțiile capabile să ofere soluții în caz de agresiune sau bullying specific și cyberbullying;

- Este concepută ca un instrument pentru a ajuta victimele și martorii bullying-ului;

- Conține conținut multimedia util în educație și consiliere privind situațiile de bullying și cyberbullying;

- Include un instrument de ghidare pentru rezolvarea cazurilor de violență în școli, bazat pe cadrul legal în vigoare, care se referă la locuința utilizatorului și la complexitatea cazului.

Asociația Telefonul Copilului (ATC) - 116.111 - oferă suport real și imediat copiilor în situații de violență, asistență gratuită, după cum urmează: informații și sfaturi privind promovarea și respectarea drepturilor copiilor; îndrumare către instituțiile capabile să ofere asistența necesară; urmărirea modului în 196

care sunt soluționate cazurile; monitorizarea respectării drepturilor copiilor în urma cazurilor înregistrate și informarea instituțiilor competente despre problemele întâmpinate de copii.

Pe fondul înregistrării unui număr tot mai mare de cereri de consiliere și îndrumare de la copii și adolescenți (între noiembrie 2001 și decembrie 2020, ATC a primit 2.636.108 apeluri), Asociația Telefonul Copilului a inițiat în România proiectul „Stop bullying” - primul proiect care își propune să atragă atenția asupra bullyingului.

Guvernul României a inițiat pentru prima dată, în 2021, Programul Național de Sprijin pentru Copii

„Ieșiți din grija copiilor”, în contextul pandemiei Covid 19, ale cărui priorități sunt: protejarea integrității psihologice și emoționale a copiilor prin crearea de mecanisme de evaluare și intervenție pentru asigurarea sănătății mintale a acestora; dezvoltarea unui mecanism pentru prevenție și intervenție multidisciplinară în cazuri de violență fizică, sexuală și emoțională în familie, comunitate, instituțional și online.

Principalele măsuri ale Programului sunt: 70.000 de ore de psihoterapie și consiliere psihologică

pentru copiii diagnosticați cu tulburări psihologice și emoționale cauzate de pandemia Covid-19; introducerea, de către Ministerul Educației, în curriculumul școlar a educației psihologice și emoționale, a managementului emoțiilor, a siguranței online; furnizarea de sesiuni de formare pentru cel puțin 7.000 de specialiști în domeniul managementului emoțiilor și relațiilor, metodelor de identificare și intervenție în situațiile de tulburare emoțională; crearea de săli de audiență pentru copiii victime ale crimelor în fiecare județ; dezvoltarea unui sistem informatic integrat pentru analiza și sortarea intuitivă a imaginilor și videoclipurilor de natură abuzivă împotriva copiilor; implementarea unui mecanism de alertă în timp real pentru copiii dispăruți; dezvoltarea platformei de resurse.

În 2022, a fost lansat noul număr de telefon pentru copii - 11945, care sprijină toți copiii care sunt victime ale violenței de orice tip, inclusiv prin intervenții imediate ale Poliției sau echipelor medicale; este operaționalizat de Serviciul Special de Telecomunicații; poate fi apelat 24/24, gratuit, de pe orice rețea de telefonie fixă sau mobilă; este operat de consilierii DGASPC.

6.3.Nivel școlar

„În toate societățile civilizate, școala este o instituție de protecție a copilului”. Este necesar să se asigure un mediu școlar adecvat pentru desfășurarea activităților didactice în condiții optime prin: evitarea supraaglomerării grupurilor de elevi, atât la nivel școlar, cât și la nivel de clasă; serviciu de securitate; echipamente de supraveghere și securitate funcționale, pentru a monitoriza audio-video în spațiile publice din perimetrul instituțiilor de învățământ.

Conform Regulamentului privind Organizarea și Funcționarea Unităților de Învățământ Preuniversitar, aprobat prin OMEN nr. 5447/2020, cu modificările și completările ulterioare, și Statutului Elevului, aprobat prin OMEN nr. 4742/2016, fiecare elev are dreptul la tratament nediscriminatoriu, școala fiind obligată să asigure că niciun beneficiar nu este supus bullyingului de către un alt elev, personalul didactic sau personalul auxiliar.

Este important să se dezvolte în toate școlile o practică universală de prevenire a bullyingului către colegi. Programele antibullying cu un accent predominant intervenționist sau terapeutic pot fi concepute în funcție de implicarea școlii în bullying. Tratarea inegalităților sociale, la fel ca și alte probleme de sănătate publică, poate avea un efect pozitiv.

Este necesar să se creeze un mediu social sigur în întreaga școală. Toți membrii comunității școlare trebuie să știe cum să reacționeze și să se comporte în cazul bullyingului. Profesorii trebuie să evalueze magnitudinea problemei de bullying, să organizeze conferințe pe această temă, să ajute la crearea regulilor de comportament școlar, să formeze grupuri de supraveghere și să învețe cum să observe și să răspundă

adecvat la comportamentul elevilor.

Profesorul are un rol central în prevenirea bullyingului și este necesar să aibă cunoștințele și experiența necesare pentru a susține încrederea în sine a elevilor, pentru a-i ajuta să se cunoască, să găsească

197

puncte comune, să încurajeze formarea prieteniilor, să consolideze colectivul, să îmbunătățească climatul din clasă, să formeze și să consolideze abilitățile sociale ale elevilor, să dezvolte o atitudine tolerantă și pozitivă față de comunicarea socială acceptabilă și o atitudine negativă față de bullying.

Consilierii școlari au un rol relevant, dar le sunt atribuiți prea mulți elevi și prea puține ore de consiliere pe elev pentru a face schimbări reale pozitive în climatul școlar. Consilierea este „o metodă de intervenție psihosocială pentru a induce o schimbare în atitudinea și situația socială a clientului”.

Obiectivele consilierii școlare sunt: „să desfășoare activități de consiliere, individual sau în grupuri, cu elevii și părinții lor, pentru a sprijini adaptarea școlară a elevilor cu probleme, atât la școală, acasă sau în comunitate, cât și pentru a identifica resursele școlii și/sau ale comunității, necesare pentru a atinge obiectivele educației școlare”. Abordarea cognitiv-comportamentală se distinge prin tehnici în care consilierul școlar identifică comportamentele problematice, antecedentele acestora, care se bazează pe credințe false, apoi, în colaborare cu elevul, părinții, prietenii și profesorii, reușește să reducă bullyingul printr-un comportament adecvat. „Pe măsură ce elevul învață, se dezvață sau reînvață modalități comportamentale specifice, consilierul acționează ca un profesor, consultant, persoană de suport, facilitator”.

Consilierul școlar trebuie să își asume un rol proactiv în comunitatea școlară, prin diseminarea ofertei de suport psihologic și implicarea, în afara biroului școlar, în identificarea și soluționarea situațiilor de bullying.

Extrem de eficientă în școală este medierea conflictelor, care creează un mediu pașnic, reduce tensiunile și ajută la identificarea problemelor înainte ca acestea să devină o sursă de bullying, încurajând părțile implicate în conflict să „se concentreze pe problema în loc să se vadă ca dușmani”, oferindu-le posibilitatea de a-și prezenta propria versiune a evenimentului și de a asculta povestea celeilalte părți, pentru a învăța că există posibilitatea de a rezolva un conflict constructiv, de a-și schimba comportamentul, dacă

își dau seama cum îi influențează pe ceilalți. În același timp, părțile implicate sunt mai susceptibile să

susțină o decizie în care au participat și să identifice soluții adecvate situațiilor în care se află.

Regulamentul de ordine internă este un mijloc eficient de prevenire a bullyingului prin: definirea funcțională și clară a disciplinei școlare și a criteriilor de conduită școlară pentru toți factorii (elevi, profesori, personal auxiliar); adaptarea prevederilor la contextul specific în care instituția funcționează; implicarea factorilor la nivelul școlii (elevi, personal didactic) în aplicarea prevederilor sale.

Ordinea de zi a întâlnirilor formale ale școlii (Consiliul de Administrație, Consiliul Profesoral, Consiliul Elevilor, Comitetul Părinților) să includă teme legate de bullying, cu scopul de a crește conștientizarea amplorii fenomenului și de a analiza formele, actorii și cauzele situațiilor care pot apărea la nivelul instituției; dezvoltarea de mecanisme coerente de prevenire și intervenție, inițierea programelor care răspund cazurilor specifice ale unității de învățământ (identificarea riscurilor în contextul școlar, a persoanelor cu potențial violent sau expuse riscului de a deveni victime), cu implicarea activă a elevilor ca parteneri.

Este necesar să se îmbunătățească gestionarea comunicării între toți factorii la nivelul școlii, prin identificarea principalelor bariere în comunicare și diversificarea strategiilor și canalelor de comunicare cu elevii, prin desfășurarea unor activități mai informale, astfel încât relația elev-profesor să fie îmbunătățită, iar elevii să recunoască profesorul ca o persoană căreia se pot adresa pentru orice problemă; pentru a crea un grup de elevi la nivelul clasei pentru a oferi ajutor și asistență victimelor; pentru a promova învățarea cooperativă care include toți elevii în grupuri sociale; să desfășoare activități care să sprijine integrarea și adaptarea tuturor elevilor.

Prevenirea bullyingului între elevi este eficientă atunci când profesorii aplică măsuri pedagogice cum ar fi: promovarea comportamentului pozitiv al elevilor, crearea unui mediu sigur, comunicarea individuală cu elevii, educarea lor și a părinților lor despre comunicarea social acceptabilă, căutarea de ajutor, organizarea diverselor activități pentru a ajuta la dezvoltarea abilităților sociale ale elevilor.

198

Creșterea transparenței evaluării rezultatelor elevilor (criterii, metode) are ca scop reducerea tensiunilor care duc la situații de bullying (între elevi și profesori sau între elevi).

Este important ca școlile să acorde mai multă atenție formării abilităților sociale la toate nivelurile de învățământ, care ajută la dezvoltarea capacității elevilor de a se proteja în situații neplăcute. Profesorii ar trebui să evalueze abilitățile sociale ale elevului și să identifice cele care trebuie dezvoltate. Pentru aceasta, profesorul poate aplica metoda observației, privind modul în care elevul răspunde provocării unui coleg, cum reacționează la eșec sau succes. Un elev care dezvoltă atitudini morale și civice puternice și abilități sociale poate câștiga mai multă încredere în sine, poate controla mai ușor emoțiile și comportamentul, ceea ce îl va ajuta să reziste provocărilor bullyingului.

6.4. Nivelul clasei

Pentru a evita bullyingul, se stabilesc reguli de comportament la nivelul clasei, care sunt dezvoltate de elevi împreună cu profesorii, reguli care definesc comportamentul lor - pozitiv, dorit și prietenos. De asemenea, profesorii creează o atmosferă pozitivă în clasă. Este foarte important ca profesorii să îi introducă

pe elevi în diferite culturi și religii cât mai detaliat posibil, astfel încât să înțeleagă că suntem diferiți, dar fiecare persoană trebuie să fie respectată.

În același timp, este necesar ca profesorii să petreacă suficient timp în clasă pentru ca elevii să poată

discuta relațiile dintre ei și fenomenul bullyingului, iar orele de conducere și lecțiile de educație socială să

sublinieze regulile stabilite pentru comunicarea între elevi.

Capitalizând rezultatele Raportului privind implementarea Statutului Elevilor la Nivel Național, 2021, realizat de Consiliul Național al Elevilor, reprezentanții lor au dezvoltat următoarele recomandări: aplicarea de sancțiuni pentru profesorii care adoptă comportamente discriminatorii la nivelul școlii, conform codului de etică al personalului didactic; susținerea, în cadrul orelor de management, a unor sesiuni de informare despre efectele negative generate de perpetuarea fenomenului; sancționarea graduală a elevilor care adoptă comportamente discriminatorii și/sau agresive, astfel încât agresorul este tratat cu toleranță

zero; optimizarea comisiei pentru prevenirea și combaterea violenței în mediul școlar.

6.5. Nivelul curricular și extracurricular

Metodele de prevenire a bullyingului la nivelul curricular și extracurricular sunt următoarele:

- Dezbateri, în cadrul orelor de consiliere și îndrumare, despre situațiile de bullying observate în școală sau în vecinătatea sa și încurajarea exprimării opiniei elevilor cu privire la aceste cazuri, cu soluții posibile;

- Capitalizarea pe teme relevante pentru problema bullyingului, care încă nu există în curriculumul materiilor școlare, prin utilizarea strategiilor active-participative (studiu de caz, jocuri de rol, analiza critică

a mesajelor audio-vizuale cu conținut violent, problematizare etc.), care să genereze conștientizarea elevilor și dezvoltarea unei atitudini critice față de problema violenței școlare;

- Desfășurarea de programe și activități extracurriculare pe tema combaterii bullyingului;

- Organizarea de programe de informare pentru elevi privind modalitățile adecvate de gestionare a situațiilor concrete de bullying, axate pe dezvoltarea abilităților de înțelegere și autocontrol, negociere a conflictelor, comunicare, mijloace de autoapărare;

- Inițierea programelor de educație parentală, având ca scop îmbunătățirea relațiilor dintre copii -

părinți – profesori - conducerea școlii;

- Creșterea gradului de conștientizare a profesorilor cu privire la problema bullyingului (forme de bullying, cauze generatoare, mecanisme de prevenție, strategii de îmbunătățire, cadru legislativ și instituțional) prin activități de formare desfășurate la nivel local: cursuri de formare, cercuri pedagogice tematice, schimburi de experiență;

199

Concluzii

În zilele noastre, agresivitatea copiilor și tinerilor este în creștere, ceea ce poate deveni adesea bullying. Cu cât bullyingul continuă mai mult, cu atât este mai dificil de gestionat și cu atât mai grave sunt consecințele pentru victime.

Bullyingul trebuie tratat ca un comportament inacceptabil și intolerabil. Pentru toți copiii implicați (victime, agresori, martori), este necesar să se asigure: intervenții unitare și specializate în contexte educaționale și de sănătate; acces la asistență și servicii specializate; stabilitate și continuitate în îngrijire, creștere și educație.

Interesul superior al copilului trebuie luat în considerare în toate acțiunile și deciziile care îl privesc, respectând confidențialitatea și normele deontologice profesionale, fără a prejudicia activitatea de raportare a situațiilor de violență sau gestionarea cazurilor.

Fiecare persoană este chemată să contribuie la dezvoltarea unei culturi care încurajează inhibarea unui astfel de comportament violent, o cultură a acceptării tuturor indivizilor, indiferent de caracteristicile lor intrinseci, formându-și propria mentalitate în acest sens, și apoi convingând și alții să urmeze același exemplu.

Bibliografie

Buda,M., Kőszeghy,A., Szirmai,E., School Harassment - the unknown friend. The phenomenon is reflected in the research results in Educatio, Volume 3:373-386, 2008, Gîrleanu,D.T., Consiliere în asistență socială, Iaşi, Editura Universității "Alexandru Ioan Cuza", Iaşi, 2002;

Grădinaru,C., Stănculeanu,D., Manole,M., Bullyingul în rândul copiilor. Studiu sociologic la nivel național realizat de Organizația Salvați Copiii, 2016;

Grigore,A.N., Violența în context educațional: forme actuale, Iași, Editura Universității "Alexandru Ioan Cuza", Iaşi, 2016;

Irimescu,G, A new image of violence against children – bullying type behavior/ Une nouvelle image de la violence contre les enfants - comportement de type intimidatio in Annales scientifiques de l'Université

" Alexandru Ioan Cuza" Iaşi, Volume IX, 1, 2016;

Jigău,M., Liiceanu,A., Preoteasa,L., Violența în școală, Institutul de Științe ale Educației, Editura ALPHA MDN, București, 2006;

Malecová,B.V., Possibilities of Bibliotherapy in the Prevention of Bullying at Elementary School in Scientific Studies of the Faculty of Education of Catholic University in Ruzomberok, Volume 3:119-136, 2021; Neamţu,C., Specificul asistenței sociale în școală în Tratat de asistență socială, Iaşi, Editura Polirom, 2003;

Neamţu,G., (coord.), Enciclopedia asistenței sociale, Iaşi, Editura Polirom, 2016; Olwus,D., Limber,S., The Olweus Bullying Prevention Program. Implementation and Evaluation over Two Decades, In The Handbook of Bullying in Schools: An International Perspective, Edited by Jimerson,S.R., Swearer,S.M., Espelage,D.L., New York: Routledge, 377-401, 2010;

Onofrei,L., Violența în spațiul public. Derapaje ale comunicării, Iaşi, Editura Fundației Academice AXIS, 2015;

Palaghia,C., The phenomenon of school bullying. Victimological and criminological perspectives in University Journal of Sociology, 1(HorsSer):121- 134, 2019;

Várnai,D., Zsíros,E., Németh,A., Broader context of bullying: from the aspect of several school level and social level variable in Social Science Journal, Volume 5(4):65-79, 2016; DOI: 10.18392/METSZ/2016/4/4; World Health Organization, Health behaviours among adolescents in Romania: Health Behaviour in School-aged Children (HBSC) study 2018: Research report, 2020;

200

ASPECTE GENERALE PRIVIND FENOMENTUL BULLYING LA ELEVII

SUPRADOTAȚI

GENERAL ASPECTS REGARDING THE BULLYING PHENOMENON FOR

SUPER-GIFTED STUDENTS

Cristina-Iuliana RICA,

Profesor învățământ primar

Școala Gimnazială nr.1 Ciorogârla, județul Ilfov, țara România

Doctorand, UPS ,,Ion Creangă’’din Chișinău

Cristina-Iuliana RICA,

Primary education teacher

Secondary School number 1 Ciorogârla, Ilfov,România

PhD student, SPU ,,Ion Creangă’’from Chisinau

Adresă e-mail:cristinarica85@gmail.com

ORCID:0009-0004-4594-5515

REZUMAT

În acest articol am abordat fenomenul bullying în rândul elevilor supradotați. Elevii supradotați sunt un fenomen unic în lumea socială.Aceștia se remarcă nu numai prin abilitățile lor eficiente în orice tip de activitate, ci, în primul rând, se evidențiază printre semenii lor prin caracteristicile psihologice.Elevii supradotați constituie o provocare pentru fiecare cadru didactic.Aceștia impun o altă abordare,un alt fel de a structura lecția.Pentru a-i impulsiona în activitatea școlară,trebuie să învățăm despre ei și să-i înțelegem mai bine.Ei sunt adesea dotați cu abilități cognitive deosebite,dar întâmpină numeroase impedimente în viața socială.Este foarte important să ne îndreptăm atenția asupra sprijinului necesar,cât și spre posibilele consecințe ale etichetei de ,,supradotat’’.Elevii supradotați întâmpină provocări zilnice,cum ar fi emoții intense,demotivarea în sala de clasă și sensibilitatea la stimuli senzoriali.Datorită potențialului uriaș, cât și dezvoltării deosebite a funcțiilor cognitive,dar și maturizării rapide a gândirii,aceștia prezintă un risc ridicat de a fi hărțuiți și agresați de către ceilalți colegi și sunt de cele mai multe ori expuși fenomenului bullying.Cu alte cuvinte ,abilitățile elevilor supradotați sunt asemenea unei bariere ce îi separă de ceilalți colegi

,,medii’’.Ceilalți nu percep supradotații,îi exclud din grupul lor,punându-le etichete jignitoare,iar de aici până la agresiune sau hărțuire nu mai este decât un pas.Ei încep să îi respingă ,se vor răzbuna pentru că sunt mai talentați și mai inteligenți decât ei,și astfel vor fi ținte ale bullyingului școlar. Așadar,primirea unui diagnostic de elev supradotat poate genera atât urmări pozitive,cât și negative,iar presiunea aceasta din cadrul mediului școlar poate duce la unele probleme emoționale și de adaptare.

Cuvinte-cheie: bullying,elevi,agresiune,supradotați,abilități

ABSTRACT

In this article we have addressed the phenomenon of bullying among gifted students. Gifted students are a unique phenomenon in the social world. They stand out not only through their effective skills in any type of activity, but, first of all, they stand out among their peers through their psychological characteristics. Gifted students are a 201

challenge for every teacher. They require a different approach, a different way of structuring the lesson. In order to encourage them in the school activity, we have to learn about them and understand them better. They are often endowed with special cognitive abilities, but they encounter numerous impediments in social life .It is very important to focus on the support needed as well as the possible consequences of the gifted label.Gifted students face daily challenges such as intense emotions, demotivation in the classroom and sensitivity to sensory stimuli.Due to the huge potential, as well as the special development of cognitive functions, but also the rapid maturation of thinking, they present a high risk of being harassed and assaulted by other colleagues and are most often exposed to the bullying phenomenon. In other words, the students' abilities the gifted are like a barrier that separates them from the other "average" colleagues. The others do not perceive the gifted, they exclude them from their group, giving them offensive labels, and from here to aggression or harassment is only a step away. They they start rejecting them, they will take revenge because they are more talented and intelligent than them, and thus they will be targets of school bullying. Therefore, receiving a gifted student diagnosis can generate both positive and negative consequences, and this pressure from the school environment can lead to some emotional and adaptation problems.

Keywords: bullying, students, aggression, gifted, skills

Elevii supradotați sunt un fenomen unic în lumea socială. După cum notează mulți profesori, elevii supradotați se evidențiază nu numai prin abilitățile lor eficiente pentru orice tip de activitate, ci, în primul rând, se remarcă față de semenii lor prin caracteristicile lor psihologice.

Elevii supradotați constituie o provocare pentru fiecare cadru didactic.Aceștia impun o altă abordare,un alt fel de a structura lecția.Pentru a-i impulsiona în activitatea școlară,trebuie să învățăm despre ei și să-i înțelegem mai bine.Ei sunt adesea dotați cu abilități cognitive deosebite,dar întâmpină numeroase provocări în viața socială.Este foarte important să ne îndreptăm atenția asupra sprijinului necesar,cât și asupra posibilelor consecințe ale etichetei de ,,supradotat’’.

Elevii supradotați întâmpină provocări zilnice,cum ar fi emoții intense,demotivarea în sala de clasă și sensibilitatea la stimuli senzoriali.De fapt,potrivit unui articol publicat în Revista de Educacion,aproape jumătate dintre aceștia suferă de fenomenul bullying.

Bullyingul în școală este o problemă imortantă la nivel mondial și este unul dintre cele mai dese comportamente antisociale din categoria adolescenților și a copiilor.

Cercetătorii C. Burger,D. Strohmeier, S. Bauman și K. Rigby[2,p.192] sunt de părere că bullyingul este o subcategorie de comportament agresiv ce descrie un dezechilibru de putere, o intenție ostilă și repetitivă pe o perioadă de timp.

Bullyingul a fost explicat diferit de mulți cercetători și organizații.O definiție clasică a fost pentru prima dată

propusă de D. Oleweus [7,p.1173] manifestându-se prin ,,acte repetate și intenționate ce au loc cu ajutorul formelor verbale,fizice și relaționale în cazuri în care este înfățișată o diferență de putere’’.

Cuvântul bullying în limba română nu se poate traduce exact, însă poate fi asociat termenilor de terorizare, brutalizare, intimidare, respingere. Ținta fenomenului bullying în mediul școlar o reprezintă, pe lângă celelalte categorii de copii, și elevii supradotați. Colegii de clasă au această abordare, deoarece ei cunosc un obiect sau un semn mai înainte prin prisma câmpului vizual, iar tot ceea ce este diferit tinde să fie respins și să nu fie acceptat.

De asemenea, colegii de clasă au reacții diferite,de la excludere socială la invidie,la scepticism sau chiar subapreciere a capacităților elevului supradotat.

Elevii supradotați prezintă un risc mare de a fi agresați de către colegi datorită capacităților lor de a înțelege și problemele adulților,dezvoltării deosebite a funcțiilor cognitive,dar și maturizării rapide a gândirii.Drept urmare,la debutul acestora în primii ani de școală,și cu atât mai mult în adolescență,mulți elevi supradotați se trezesc în conflict cu ceilalți colegi de clasă.

Cu alte cuvinte ,abilitățile elevilor supradotați reprezintă o barieră ce îi separă de ceilalți colegi

,,medii’’.Sunt frecvente cazurile când ceilalți elevi nu percep supradotații,îi exclud din grupul lor,punându-le 202

etichete jignitoare,iar de aici până la agresiune sau hărțuire nu mai este decât un pas.Ei încep să-i respingă într-o manieră activă deranjantă,punându-i într-o poziție incomodă.

Autoarea C.Crețu[3,p.89] este de părere că cele mai frecvente reacții de ostilitate ce vin din partea colegilor de clasă au ca resort neînțelegerea,invidia,neacomodarea,intoleranța față de interesele,ideile și preferințele diferite ale celorlalți.

Din punct de vedere social,elevii supradotați sunt mai vulnerabili și mai sensibili.Datorită capacităților creatoare deosebite, colegii de clasă se vor răzbuna pe ei pentru că sunt mai talentați și mai inteligenți comparativ cu ei,și astfel vor fi ținte ale bullyingului școlar.Aceștia ajung să trăiască stări conflictuale,tensionale,frustrante,ce nu ajută la dezvoltarea motivației pentru activitatea școlară.În aceste cazuri, acestă presiune din cadrul mediului școlar poate provoca unele probleme de adaptare ,dar și emoționale.Cadrele didactice ar trebui să acorde o atenție deosebită în dezvoltarea și formarea unor relații de prietenie,de ajutor și respect reciproc cu ceilalți colegi de clasă,relații ce ar putea să le ușureze procesul de integrare.[8 ,p.31]

Cei care recurg la toate aceste tehnici de tracasare a elevilor supradotați realizează acest lucru din câteva motive întemeiate,în concepția lor:cred că așa vor reuși să fie mai importanți în fața celorlalți colegi,dar și pentru că agresând ,exprimă o aparentă superioritate și autoritate asupra lor.

Fenomenul bullying afectează în primul rând victima(elevul supradotat) care devine o pesoană

nesigură,izolată,cu o imagine nemulțumită de sine ,negativă,ce trăiește o presiune școlară.La rândul lui ,agresorul este afectat,dar conștientizează mai puțin ,iar dacă nu se iau măsuri de stopare,comportamentul acesta poate persista cu trecerea anilor.

Cercetările științifice pe care le-au realizat G. Gini și T. Pozzoli[4,p.725] au arătat că întâmpinarea bullyingului reprezintă un impact emoțional și psihologic atât pe termen lung, cât și pe o perioadă mai scurtă asupra făptuitorului, dar și a victimelor.S-a observant că victimele agresiunii au prezentat de cele mai multe ori o sănătate fizică și mentală instabilă și mai multe simptome cum ar fi:senzația de tristețe,depresie,anxietate.Lucrul acesta ,la rândul său,crește absenteismul în rândul elevilor fie din cauza impactului indirect psihologic ,fie fizic direct.

Bullyingul nu afectează numai viața psihosocială,fizică și emoțională a elevilor supradotați,ci mai ales se observă faptul că și activitatea educațională de la clasă este influențată.În literatura empirică și cea teoretică a fost susținută legătura directă dintre bullying și reușitele academice ale elevilor.

În opinia autoarei E. Țărnă [ 9,p.209],bullyingul trebuie considerat o barieră relațională și este necesar ca părinții,dar și cadrele didactice, să se implice direct pentru a găsi calea optimă și soluția eficientă.

Autorul M.Huggins [5,p.23] a observat că aspectele rasiale și etnice au fost ,de asemenea,identificate ca o cauză pentru a fi agresați,minoritățile,elevii asiano-americani,dar și cei supradotați sunt mai susceptibili de a fi o țintă a comportamentelor de agresiune și hărțuire.Totodată, elevii cu o situație materială inferioară prezintă un risc mare se a fi agresați și hărțuiți.

În opinia autorului SL Jr. Brewer[ 1,p.43], rolul oricărui program de antihărțuire este acela de a combate agresiunea înainte ca ea să apară, deci de prevenire.În orice caz,cercetările ce privesc combaterea agresiunii sunt în curs de dezvoltare.Pentru a reduce fenomenul bullying, școlile trebuie să îmbunătățească climatul școlar, punând accent pe întărirea sistemului educațional.

Climatul școlar este explicat ca structură fizică, mediu emoțional și social,măsuri de siguranță școlară,relații de armonie între elevi și cadre didactice,mijloace confortabile.Așadar,bunăstarea elevilor și sănătatea lor ar trebui să fie o prioritate pentru misiunea educației publice.

Pentru prevenirea și combaterea fenomenului bullying,ar fi necesar ca programele să conțină următoarele strategii practice:

 Școlile ar trebui să realizeze un protocol ce se bazează pe identificarea timpurie a elevilor care se confruntă

cu tensiuni și provocări;

 Programele din școli ar trebui să beneficieze de psihologi școlari,asistenți sociali,consilieri pentru a înțelege și recunoaște relațiile dintre sănătatea mintală a elevilor(anxietatea și depresia) și hărțuirea; 203

 Proiectarea unui plan educațional care să-i sprijine pe elevi să-și dezvolte unele deprinderi în luarea deciziilor,ascultare,comunicare,negocieri și în rezolvarea conflictelor;

 Folosirea și dezvoltarea unui curriculum care să corespundă cultural simțitor caracterului tuturor elevilor.Ar trebui incluse în curriculum strategiile de stopare a agresării sau hărțuirii,cine sunt cei agresați,tipurile de hărțuire,definiția hărțuirii;

 Ar trebui aplicate în mod constant politicile anti-bullying pentru consolidarea siguranței elevilor in toate sistemele de învățământ;

 Folosirea unui proces de sprijin comportamental pozitiv și a priceperilor de management comportamental

,în școală și în clasă, pentru a depista acele cazuri de agresiune și hărțuire;

 Promovarea cooperării între personalul școlii și consilierii școlari,asistenți sociali,cercetători, pentru a constata factorii sociali,de mediu și cei emoționali care amplifică fenomenul bullying în sistemele de învățământ; Programul de prevenire a bullyingului poate include exemple de activități utilizate pentru a-i informa pe elevi despre agresare și hărțuire, precum:creații artistice,jocuri de rol,prezentări ale unor scenete adecvate,conversații despre raportarea și identificarea agresiunii,întrevederi la clasă pentru a discuta despre relațiile cu ceilalți colegi.

S-a constatat că participarea cadrelor didactice la multe programe anti-bullying este considerată

importantă.Acestea pot contribui prin utilizarea intervențiilor bazate pe autoritate,prin sprijinirea victimelor,dar și prin implicarea altor profesioniști sau a altor cadre didactice.Dezbaterea despre agresarea școlară și rezultatele negative asociate cu întreaga clasă de elevi s-a demonstrat ,de asemenea ,esențială și benefică în reducerea agresiunii.

Autorul D. Ilie [6,p.1] este de părere că o misiune importantă o prezintă explicarea și implementarea eficienței medierii conflictelor.Medierea conflictelor din mediul școlar poate fi solicitată de către elevii aflați în conflict sau de către părinții acestora.Solicitarea mediatorului în rezolvarea conflictelor școlare nu implică procesul de mediere.Mediatorul este cel ce se prezintă la școala unde a avut loc conflictul,și numai după ce are loc împreună

cu părțile din conflict o ședință de înștiințare privind medierea,ceilalți pot hotărî dacă parcurg procesul de mediere împreună ,sau resping medierea.

Medierea conflictelor oferă un mediu favorabil discuțiilor,astfel părțile vor accepta că sensul spre care este îndreptată comunicarea dintre ele este de fapt în avantajul tuturor și că orice compromis reciproc realizat nu este un semn de slăbiciune,ci mai degrabă un semn că se apropie de o înțelegere corectă.

Conflictele cele mai frecvente între elevi ce pot fi mediate sunt:ironiile privind defecte intelectuale sau fizice,agresiuni legate de rasism,excluziune etc…Din păcate ,există conficte ce nu pot fi soluționate.

În concluzie,elevii supradotați sunt de cele mai multe ori expuși fenomenului bullying.Datorită

potențialului uriaș,dezvoltării deosebite a funcțiilor cognitive,dar și maturizării rapide a gândirii,aceștia prezintă un risc major de a fi hărțuiți și agresați de către ceilalți colegi.

Elevii supradotați sunt deseori văzuți de către colegii de clasă ca ciudați,nesociabili și diferiți,iar de aici până la agresare sau hărțuire totul de derulează rapid.Astfel,pot surveni deteriorarea semnificativă a stimei de sine și a identității lor,dar și izolarea.Presiunea aceasta din cadrul mediului școlar poate duce la unele probleme emoționale,dar și de adaptare.

Așadar,primirea unui diagnostic de elev supradotat poate genera atât consecințe pozitive,cât și negative.Este necesar ca mediul educațional să valorizeze noi valențe pentru existența umană,servind astfel la o dezvoltare armonioasă a personalității celor implicați.

204

REFERINȚE BIBLIOGRAFICE

1. Brewer SL Jr. Addressing youth bullying through the whole child model. Education. 2017 Sep 1;138(1):41-46

2. Burger C., Strohmeier D., Spröber N., Bauman S., Rigby K.. (October 2015). How teachers respond to school bullying: An examination of self-reported intervention strategy use, moderator effects, and concurrent use of multiple strategies. Teaching and Teacher Education. 51: 191–202. doi:10.1016/j.tate.2015.07.004

3. Crețu C . Psihopedagogia succesului. Iași:Polirom,1997

4. Gini, G., Pozzoli T. Bullied children and psychosomatic problems: A meta-analysis. Pediatrics.

2013;132(4):720-729. DOI: 10.1542/peds.2013-0614

5. Huggins M . Stigma is the origin of bullying. Journal of Catholic Education. 2016 May 1;19(3):166.

DOI: 10.15365/joce.1903092016

6. Ilie, D. Diferența dintre „medierea școlară” și „medierea conflictelor şcolare”, 01.01.2013, disponibilă

la:https://www.juridice.ro/237165/medierea-școlara-si-medierea-conflictelor-școlare.html

7. Olweus D. Bullying at school: Basic facts and effects of a school based intervention program. Journal of Child Psychology and Psychiatry. 1994 Oct 1;35(7):1171-1190. DOI: 10.1111/j.1469-7610.1994.tb01229.x 8. Tiberiu B.,Nica T. Copii Excepționali .București:EDP,1970

9. Țărnă E. Conflictologia. Note de curs. Chișinău: UPS „I. Creangă”. 2019.

205

206

207

208

209

210

211

CUPRINS

CONTENTS

PREVENIREA FENOMENULUI DE BULLYING ȘI STRATEGII DE INTERVENȚIE ÎN ORGANIZAȚIILE ȘCOLARE .. 7

BULLYING PREVENTION AND INTERVENTION STRATEGIES IN SCHOOLS ................................................... 7

Tănăsescu Cristina Florentina, Voicu Ionela

EXPERIENȚE ȘI PRACTICI EDUCAȚIONALE ÎN DIMINUAREA FENOMENULUI BULLYING ............................ 16

EDUCATIONAL EXPERIENCES AND PRACTICES IN REDUCING THE BULLYING PHENOMENON ................. 16

Antoci Diana

MANAGEMENTUL RELAȚIILOR INTERPERSONALE LA NIVELUL ÎNVĂȚĂMÂNTULUI PRIMAR ..................... 27

MANAGEMENT OF INTERPERSONAL RELATIONS AT PRIMARY EDUCATION LEVEL .................................. 27

Garștea Nina

ASUMAREA RESPONSABILITĂȚII ȘI DEZVOLTAREA ATITUDINII NONCONFLICTUALE – OPORTUNITĂȚI ÎN

PREVENIREA BULLYINGULUI ................................................................................................................... 34

ASSUMING RESPONSIBILITY AND DEVELOPING A NON-CONFLICT ATTITUDE – OPPORTUNITIES IN

BULLYING PREVENTION ........................................................................................................................... 34

Țărnă Ecaterina

EDUCAȚIA ANTI-BULLYING PRIN MESAJUL ETIC ȘI ESTETIC AL TEXTELOR LITERARE .............................. 42

ANTI-BULLYING EDUCATION THROUGH THE ETHICAL AND AESTHETIC MESSAGE OF LITERARY TEXTS . 42

Goraș-Postică Viorica, Domnițeanu Aurelia

STRATEGII DE PREVENIRE ȘI COMBATERE A FENOMENULUI BULLYING ................................................. 49

Lăptoiu Daniela-Nicoleta

STRATEGIA INSTITUȚIEI DE EDUCAȚIE TIMPURIE PRIVIND ELIMINAREA TENSIUNII EMOȚIONALE ÎN

ACTIVITATEA PROFESIONALĂ A CADRELOR DIDACTICE PREȘCOLARE ................................................... 51

THE STRATEGY OF THE EARLY EDUCATION INSTITUTION FOR THE ELIMINATION OF EMOTIONAL TENSION

IN THE PROFESSIONAL ACTIVITY OF PRE-SCHOOL TEACHERS ............................................................... 51

Ovcerenco Nadejda

MODALITĂȚI DE MANIFESTARE A AGRESIVITĂȚII LA ELEVI ÎN CONTEXT ȘCOLAR .................................... 58

THE WAYS OF AGRESSION MANIFESTATION AT PUPILS IN SCHOOL ENVIRONMNET .............................. 58

Racu Iulia, Stanciu Mirela

212

DEZVOLTAREA PERSONALITĂȚII ÎN TIMPUL CRIZEI PREADOLESCENȚEI ................................................ 64

PERSONALITY DEVELOPMENT DURING THE PREADOLESCENT CRISIS ................................................... 64

Racu Igor

VALORIFICAREA STRATEGIILOR DIDACTICE ÎN PREVENIREA ȘI COMBATEREA FENOMENULUI DE

BULLYING LA ELEVII NIVELULUI PRIMAR DE ÎNVĂȚĂMÂNT ....................................................................... 71

Ciobanu Valentina

CONSOLIDAREA PARTENERIATULUI - O PRACTICĂ EDUCAȚIONALĂ DE SUCCES A CADRELOR DIDACTICE

ÎN PREVENIREA BULLYINGULUI ............................................................................................................... 76

CONSOLIDATING THE PARTENERSHIP - A SUCCESSFUL EDUCATIONAL PRACTICE OFF TEACHERS IN

BULLYING PREVENTION .......................................................................................................................... 76

Goraș Mariana

STRATEGIES FOR DEALING WITH BULLYING AND CYBERBULLYING ....................................................... 83

Frînculeasă Claudia Emilia

PROBLEMATICA AFECTIVĂ A COPIILOR ÎN COMUNICAREA EMOȚIILOR .................................................... 88

THE AFFECTIVE PROBLEMS OF CHILDREN IN THE COMMUNICATION OF EMOTIONS ............................... 88

Țurcan-Balțat Lilia

ADAPTAREA PSIHOSOCIALĂ A PREADOLESCENȚILOR DEPENDENȚI DE GADGET-URI........................... 94

PSYCHOSOCIAL ADJUSTMENT OF PREADOLESCENTS ADDICTED TO GADGETS ..................................... 94

Losîi Elena

PREVENIREA BULLYINGULUI PRIN EDUCAȚIE NONFORMALĂ .............................................................. 100

Iorga Adelaida Loredana

EXEMPLE DE BUNE PRACTICI PENTRU PREVENIREA ȘI COMBATEREA BULLYING-ULUI ÎN ȘCOALĂ

Bularcă Elena Angela

MANAGEMENTUL CONFLICTELOR ŞI EXERSAREA MODALITǍȚILOR DE COMPORTAMENT ANTIBULLYING

ÎN MEDIUL ŞCOLAR ................................................................................................................................. 115

CONFLICT MANAGEMENT AND PRACTICE OF ANTI-BULLYING BEHAVIOR IN THE SCHOOL ENVIRONMENT .

........................................................................................................................................................ 115

Adăscăliței Andra-Mirabela

BULLYING-UL. MODELE DE BUNE PRACTICI PENTRU PREVENIREA ACESTUI FENOMEN..................... 120

Voicu Claudiu

213

SPUNEM STOP BULLYING-ULUI! ............................................................................................................. 123

WE SAY STOP BULLYING! ....................................................................................................................... 123

Aanei Genilia, Furtună Maria

CYBERBULLYINGUL – HĂRȚUIRE POSIBILĂ ÎN ORICE MOMENT ............................................................. 128

Corcodel Elena – Cristina, Corcodel Claudiu

,,BULLIYNGUL-PRVENȚIE ȘI COMBATERE LA NIVELUL CICLULUI PRIMAR” ............................................ 133

Cotici Cristina

IMPORTANȚA ÎNVĂȚĂRII SOCIALE ȘI EMOȚIONALE ................................................................................. 137

THE IMPORTANCE OF SOCIAL AND EMOTIONAL LEARNING .................................................................... 137

Pelmuș Florina-Gabriela

COMBATEREA FENOMENULUI DE BULLYING ÎN INSTITUȚIILE DE ÎNVĂȚĂMÂNT PRINTR-O DISCIPLINARE

POZITIVĂ ............................................................................................................................................... 142

Radu Bianca Elena

ADULȚII SI BULLYINGUL ......................................................................................................................... 145

Băcescu Elena – Adina

PRACTICI INTEGRATIVE PENTRU PREVENIREA ȘI COMBATEREA FENOMENULUI BULLYING ÎN

ORGANIZAȚIILE ȘCOLARE ...................................................................................................................... 149

Vlădescu Mirela-Felicia

ÎMPREUNĂ, ÎMPOTRIVA BULLYING-ULUI ................................................................................................ 153

Gavriloiu Otilia

BULLYING-UL ÎN ORGANIZAȚIILE ȘCOLARE ........................................................................................... 156

Gorgan Elena Andreea

TĂRÂMUL PRIETENIEI NU ACCEPTĂ BULLYING! ..................................................................................... 160

Drăgoi Cristina Elena

ÎMPREUNĂ ÎMPOTRIVA BULLYING-ULUI ................................................................................................ 164

Onea Elena Ancuța

PROIECT EDUCAȚIONAL ”NU SUNT RĂU, NU-I FELUL MEU!” ................................................................. 169

Gheorghe Mihaela

FENOMENUL BULLYING ......................................................................................................................... 174

Rusti Cristina

214

CE POT FACE PĂRINȚII PENTRU A PREVENI ȘI STOPA BULLYINGUL ....................................................... 181

Pană Maria

STRATEGII EFICIENTE DE COMBATERE A COMPORTAMENTULUI ASOCIAT BULLYINGULUI LA COPIII DE

VÂRSTĂ ȘCOLARĂ MICĂ ........................................................................................................................ 186

EFFECTIVE STRATEGIES TO COMBAT THE BEHAVIOR ASSOCIATED WITH BULLYING IN EARLY SCHOOL-

AGE CHILDREN ....................................................................................................................................... 186

Liță Andreea-Monica

PREVENIREA ȘI COMBATEREA FENOMENULUI BULLYING ÎN ORGANIZAȚIILE ȘCOLARE ......................... 193

PREVENTING AND COMBATING THE PHENOMENON OF BULLYING IN SCHOOL ORGANIZATIONS

Poiană Roxana-Silvia

ASPECTE GENERALE PRIVIND FENOMENTUL BULLYING LA ELEVII SUPRADOTAȚI ............................... 201

GENERAL ASPECTS REGARDING THE BULLYING PHENOMENON FOR SUPER-GIFTED STUDENTS

Rica Cristina-Iuliana

215

Document Outline

- Page 1

- Page 2

- Page 1

- Page 2

- Page 1

- Page 2

- Page 1

- Page 2

- Page 1

- Page 2

- Page 1

- Page 2

Table of Contents

Page 1

Page 2

Page 1

Page 2

Page 1

Page 2

Page 1

Page 2

Page 1

Page 2

Page 1

Page 2